54 



nær saa stor slakk som da jeg laa og slet med det tykke 

 manillatauget, som liaddc den ubehagelige tllbøielighet at ville 

 flyte op, naar farten blev litt for stor. Jeg maatte derfor be- 

 nytte et 10-kg.s søkke som forløper, og da blev det tungt at 

 ro. Nu gik det altsaa ganske anderledes letvindt; men paa 

 de større dyp benyttet jeg fremdeles det tunge jernloddet; 

 desuten hadde jeg paa bløt bund som oftest 2 skraper ute 

 — forbundet med en jernstang og en hanefot — den ene 

 med grovmasket og den anden med finmasket net; en slik 

 tyngde maatte pent holde sig til bunden. Den ene posen 

 var derfor som regel fuld av ler, mens den anden slipper det 

 meste leret ut igjen, saa materialet blir mere koncentrert. 



Av lokaliteter paa litt større dyp kan jeg nævne etpar 

 „skaller", som blev særskilt undersøkt; disse er mere eller 

 mindre utsat for strøm, hvorfor de er ganske rike. Saaledes 

 f. eks. Hjerth olm skallen (nedover til ca. 100 m.); det 

 er en fjeldskraaning, saa den var vanskelig at manøvrere i ; 

 del er en „svamp-lokalitet" med Geodia machandreæ, Phakellia 

 ventilabrum og „fingersvampen" Claikria dichotoma, hvorav 

 den største var henved 70 cm. lang. Av det øvrige selskap kan 

 særlig merkes : Pentagonastcr gronularis, Hippasterias phry- 

 giana, Spirontocaris galmardi, Sabinea septemcarinata o. s. v. 

 Men der var iblandt ogsaa enkelte særlig sjeldne dyr som f. 

 eks. den lille hydroide Tubiilaria simphx (?) og kolonier av 

 bryozoerne Domopora stellata og Defrancia Inccrnaria. 



Av likesaa stor interesse er ogsaa Skallen længer 

 nord (70-100 m.). Ogsaa denne utmerker sig ved en 

 mængde svamper, saaledes den røde, kugleformige „eplesvam- 

 pen" Tethya cytnarium, „tragtsvampen" Tragosia infundibuli- 

 formis, „viftesvampen" Phakellia ventilabrum o. fl. Forøvrig 

 var stedet en Modiola-phaseolina- og Waldheimia-cranium- 

 banke med mængder av begge disse arter. Av hydroider var 



