Bidrag 



till Historien om Konung Gustaf II Adolf* 

 deltagande i trettioåriga kriget. 



Förord. 



±jet var en tid, dä den store Gustaf Adolfs minne var h varje pro- 

 testant heligt, emedan man med from vördnad betraktade honom så- 

 som ett af försynen utkoradt redskap till den betryckta protestantis- 

 mens räddning; och denna helgongloria som omstrålade lagern kring 

 den "i döden triumferande" hjeltens tinning, bländade till och med for- 

 skarens blick, så att den ej varsnade de skuggor, som påtrycka allt 

 menskligt en jordisk prägel och erinra om att vi alle äro stoftets barn. 

 Med ett ord, man såg i den Svenske "Gideon" blott en gudasänd he- 

 ros med stora och lysande egenskaper; ej en menniska med menskliga 

 fel och brister: och sålunda blef Gustaf Adolfs historia, om vi så få 

 uttrycka oss, förvandlad till en den protestantiska kyrkans helgonle- 

 gend, som pieteten omhuldade och fridlyste. 



Men en annan tid har kommit, andra intressen och med dem an- 

 dra synpunkter blifvit rådande; och så hafva äfven äldre åsigter om 

 det förflutna blifvit underkastade en revision. Det är i våra dagar ej 

 de religiösa tvistefrågorna, som utgöra tidens "brännande" frågor samt 

 kalla furstar och folk under vapen. Religiös fördragsamhet — tyvärr 

 ofta en täckmantel för religiös indifferentism — ■ utgör fast mer vår tids 

 lösen, och de confessionella motsatserna, som förlorat mycket af sin 

 forna skärpa, hafva öfverhufvud fått träda i bakgrunden för de natio- 

 nella. Men dessa hafva deremot framträdt med en styrka, sådan de 

 väl knappast någonsin egt, och stundom med en ensidighet, som sma- 

 kar nog mycket af blind fanatism och förhindrar det ömsesidiga er- 

 kännande af rättigheter och pligter, hvilket äfven inom detta område 

 är rättvisans och humanitetens första och oeftergifliga grundsats. 



