En sådan ensidig rigtning möter oss isynnerhet hos det tyska fol- 

 ket, som i ruset af en nyvaknad nationalkänsla synes oförmöget till 

 den lugna, oväldiga besinning, hvilken erfordras för att kunna göra 

 andra full rättvisa och upphöja det i sig sjelf berättigade nationalitets- 

 sträfvandet till ett på allmängiltiga grundsatser sig stödjande tänke- 

 och handlingssätt. Detta förhållande visar sig så väl inom många an- 

 dra områden, hvilka det här ej är platsen att vidröra, som inom den 

 moderna tyska historieskrifningen , der vi ganska ofta se en missför- 

 stådd patriotism missleda omdömet samt alstra en ytterst skef och en- 

 sidig uppfattning af historiska personer och händelser. I sin patrioti- 

 ska harm öfver "främlingars obehöriga inblandning" i det tyska rikets 

 angelägenheter kan eller vill man ej göra rättvisa åt dessa främlingars 

 förtjenster. Detta visar sig i synnerhet vid behandlingen af Gustaf II 

 Adolfs historia. Huru oblidt bedömes icke den store hjeltekonungen 

 af A. F. Gfrörer i hans på geniala hugskott och djerfva kombinatio- 

 ner rika arbete: "Gustav Adolph, König von Schweden, und seine 

 Zeit," och dock är hans partiskhet mild i jemtörelse med den fanati- 

 ska hätskhet mot Gustaf Adolf, som möter oss i H. W. Bensens ny- 

 ligen (1858) utgifna verk: "Das Verhängniss Magdeburgs." Sålunda 

 synas nyare tyska historieskrifvare liksom täfla med hvarandra att 

 misskänna och förklena den man, hvilken det protestantiska Tysk- 

 land ovedersägligen har att tacka för sin räddning, men som i en tysk 

 patriots ögon har det tyvärr oförlåtliga felet att vara en "utlänning." 



Under sådana omständigheter måste det för oss svenskar vara en 

 kärkommen företeelse, då någon gång i våra dagar en tysk historie- 

 skrifvare är nog oväldig och fri från nationella fördomar för att låta 

 vår store Konung rättvisa vederfaras, samt nog modig och sannings- 

 älskande för att härvid öppet uppträda mot sina af ett slags patrio- 

 tiskt partisinne förblindade landsmän. Derföre anse vi ock för en skyl- 

 dighet både mot den tyske författaren och mot den svenska allmänhe- 

 ten att fästa dess uppmärksamhet på en liten skrift med titel : "Gustav 

 Adolph und die Kurfursten von Sachsen und Brandenburg 1630 — 

 1632,'' hvilken redan år 1854 utgafs af K. G. Helbig '), men hvilken, 

 så vidt vi känna, ännu ej blifvit anmäld i någon Svensk tidning eller 

 tidskrift, oaktadt den till så väsendtlig del berör vårt eget fädernes- 

 lands histora. Ifrågavarande lilla arbete, hvars betydelse ej får bedömas 

 efter det ringa sidantalet — det består blott af 7 å 8 ark — utgör 



1) „Oberlehrer an der Kreuzschule zu Dresden." — Helbig har eljest gjort sig för- 

 delaktigt känd genom åtskilliga historiska afhandlingar i tyska tidskrifter. 



