10 



af Richelieu, att i egen persom företaga ett fälttåg till Italien. I 

 Mars månad 1629 drog han, åtföljd af Richelieu, öfver Alperna, stor- 

 made do barrikaderade pass, som spärrade honom vägen till Susa, 

 och stod inom kort i denna stad. Nu måste hertigen i Savoyen ingå 

 ett fördrag med fransmännen och spaniorerne upphäfva belägringen af 

 Casale. Venedig, Florenz, Mantua och Genua uttalade sitt gillande 

 af fransmännens förfarande i Italien; påfven, hertigen af Mantua, Ve- 

 nedig och Savoyen ingingo med Frankrike ett förbund (Ligan i Vene- 

 dig) till betryggande af Italiens framtida oberoende, och under vene- 

 tiansk bemedling bilades kriget mellan England och Frankrike genom 

 freden i Susa. Slutligen måste äfven Hugenotterne, som emellertid 

 sökt hjelp hos sin kyrkas afsvurne fiende, Spanien, underkasta sig den 

 kungliga myndigheten och såsom en nåd emottaga de friheter, som be- 

 viljades dem genom ediktet i Nimes. Härigenom var Frankrike istånd- 

 satt att med odelad styrka vända sig mot Spanien och dess anhän- 

 gare. Det var också hög tid, ty genom kejsarens och Spaniens före- 

 nade magt hotades nu mer än någonsin tillförne den europeiska jem- 

 vigten af en fara, som Frankrike till sitt eget sjelftorsvar måste upp- 

 bjuda alla sina krafter att bekämpa. 



Efter Kristian IV:s besegrande stod kejsarens magt på en höjd- 

 punkt, som till och med hos Tysklands katolska furstar väckte oro och 

 farhågor. Men äfven utom Tyskland började man snart erfara livad 

 man af denna magt hade att frukta. 



Vid samma tid som Arnim med 9,000 man sändes till Preussen 

 för att der bistå polackarne, och en annan kejserlig här af 10,000 

 man tågade spaniorerne till hjelp mot holländarne, se vi en tredje mer 

 än 20,000 man stark genom Graubiindten och Veltlin bana sig väg 

 till Italien för att der samverka med en lika stor spansk här under 

 Spinola. De vigtiga passen i Graubtindten kommo åter i österrikar- 

 nes händer, och hertigen af Mantua, från tvenne sidor angripen af en 

 öfverlägsen krigsmagt, befann sig snart i yttersta trångmål. 



Det var under dessa betänkliga förhållanden, som Richelieu, efter 

 att förgäfves hafva sökt förmå Kristian IV fortsätta kriget mot kej- 

 saren '), beslöt att närma sig den svenske konungen. Mantua och 

 Stralsund, Alppassen och Östersjöhamnarna voro de vidt skilj da punk- 

 ter, hvilka genom de likartade intressen, som vid dem fastade sig, 

 bildade liksom naturliga föreningslänkar mellan Frankrikes och Sveri- 

 ges politik. Också kände både Gustaf Adolf och Richelieu att de be- 



1) Med detta uppdrog hade Charnacé om våren 1629 blifvit sänd till Kristian IV. 



