11 



höfde hvarandra. Båda Önskade att genom ett förbund blifva försä- 

 krade om hvarandras bistånd; men ingendera ville vara den, som bos 

 den andra begärde det; ingendera ville visa sig allt för angelägen om 

 en sak, som lika mycket låg i bådas intresse; å ömse sidor ville 

 man vara den anmodade, såväl af många andra skäl som för att i 

 sista hand kunna bestämma vilkoren. Det uppstod sålunda mellan 

 båda en diplomatisk strid, hvari Gustaf Adolf slutligen behöll segern; 

 men han har derigenom hos efterverlden gifvit anledning till den ogrun- 

 dade åsigten, att det var Frankrike, som genom sina löften och före- 

 speglingar förmådde honom till det tyska kriget. Om dess oundvik- 

 lighet för Sverige, var han dock tidigt öfvertygad och lyckades derom 

 äfven öfvertyga den i början tveksamme Oxenstjerna, som slutligen 

 måste erkänna, att det för Sverige ej gafs någon annat val än att 

 enligt konungens uttryck '"hålla kriget fjerran gående" för att ej deraf 

 uppsökas inom egna gränser '). 



Så snart Gustaf Adolf genom Stralsunds undsättande tagit det 

 första afgörande steget på den tyska krigsskådeplatsen, blef det en af 

 hans närmaste omsorger att söka försäkra sig om de magters bistånd, 

 med hvilka han redan 1624 — 1625 underhandlat om ett förbund mot 

 kejsaren. Bland dessa var, såsom vi redan nämnt, äfven Frankrike. 

 Då derföre sekreteraren Lars Nilsson i åtskilliga mindre vigtiga ären- 

 den om sommaren 1628 sändes till Frankrike, medförde han äfven 

 det hemliga uppdrag att under enskilda samtal med de magtegande 

 derstädes, isynnerhet Richelieu, söka inleda frågan om en förbindelse 

 mellan Sverige och Frankrike till hämmande af det habsburgska hu- 

 sets växande magt. För sådant ändamål borde han liksom af sig 

 sjelf och utan sin regerings uppdrag låta förstå, det Gustaf Adolf ej 

 vore obenägen att inlåta sig i det tyska kriget, så vida han försä- 

 krades om de öfrigaisaken intresserade magternas bistånd; men då de 

 tillförne af honom i detta hänseende framställda förslag icke blifvit an- 

 tagna, vill han ej ytterligare blottställa sin värdighet genom att lik- 

 som påtruga sin hjelp. 



Då Lars Nilsson med detta vigtiga uppdrag, som sannolikt var 

 det hemliga hufvudändamålet med hans beskickning, anlände till Frank- 

 rike, var dess politiska ställning föga gynnsam för hans ärende. Han 

 fann Frankrike i uppenbart krig med England, som åtagit sig la Ro- 

 chelle's sak, samt i förbund med Spanien, och under sådana omstän- 



1) Geijer a. st. s. 170 o. fl'. Jemf. de i „Arkif till upplysning om svenska krigens 

 och krigsinrättningaxnes historia" (Del. I sid. 1 — 64) aftryckta handlingar, samt A. 

 Oxenstjernas bvef till Gust. Adolf. 



