14 



de ömsesidigt dragit fördel af hvarandras ställning, utan att härvid 

 vilja synas handla i eget intresse. Föröfrigt kan Urban VIII, oak- 

 tadt all sin förslagenhet, snarast sägas hafva varit den, som gått i 

 den sluge kardinalens ledband; men Gustaf Adolf har af denne ej låtit 

 öfverlista sig ). 



Imellertid hade Richelieu äfven på andra håll fullföljt sina planer 

 till det habsburgska husets försvagande. I Augusti 1629 affärdade 

 han franska geheimerådet Marcheville i en beskickning till de tyska 

 furstehofven för att, såsom det hette, underrätta dem om det efter 

 Hugenotternes besegrande lyckligen återställda inre lugnet i Frankrike, 

 erbjuda den franske konungens medverkan till afhjelpande af de rå- 

 dande missförhållandena i det tyska riket samt till kurfurstarnes bibe- 

 hållande vid det anseende och de rättigheter, som genom deras rang 

 och kurfurstliga värdighet tillkommo dem -). Visserligen hade Mar- 

 cheville äfven i uppdrag att gendrifva de gängse ryktena om franske 

 konungens afsigt att anstifta oroligheter i det tyska riket samt rätt- 

 färdiga hans åtgärd att bistå hertigen af Mantua; men af det redan 

 anförda finner man dock lätt, livad som var franske styrelsens egent- 

 liga syfte med den ifrågavarande beskickningen. Detta blifver ännu 

 tydligare af de meddelanden, Marcheville vid ett besök i Frankfurt 

 gjorde markgrefven Kristian af Brandenburg, att nemligen konungens 

 af Frankrike erbjudna interposition afsåge pfalzgrefve Fredriks restitu- 

 tion på billiga vilkor :1 ), hvarvid Marcheville tillade, att, "emedan kro- 

 nan Frankrike numera stiftat inre fred, så vore hans konung böjd att 

 på anmodan och försäkran om deras biträde, lemna de betryckta stän- 

 derna i (det tyska) riket eftertrycklig assistentz, på det att det heliga 

 rikets frihet och lugn likaledes måtte repareras 4 ). 



1) Det föregående mestadels efter handlingar i Kongl. Riksarkivet i Stockholm. 

 Jemf. L. Ranke, Französische Geschichte vornehmlich ini scchzehnten und siebzehnten 

 Jahrhundert; 2:ten Band. 



2) Se Ludvig XIIT:s skrifvelsc t. kurf. af Sachsen, dat. S:t Germain d. 6 Ang. 

 1629; samt Marchevillcs memorial till kurfursten dat. Dresden d. Oct. 1629. Kur- 

 fursten gaf på dessa framställningar ett afböjande svar, och skyndade att oin saken 

 underrätta så väl kejsaren som de katholska kurfurstarne. Jemf. kurfurstens af Mainz 

 bref till kurf. af Sachsen, dat. Mainz d. 22 Oct. 1629, hvari den förre meddelar 

 Marchevilles ärende hos honom samt sitt svar dera. (Se hithörande handlingar i Stats- 

 arkivet i Dresden.) 



3) Detta hade Marcheville äfven vidrört i sitt muntliga andragaudc hos kurf. af 

 Mainz, men uteslöt det i det skriftliga memorial han till honom öfverlemnadc. (Se 

 kurf. af Mainz ofvananf. bref till kurf. af Sachsen.) 



4) Hertig Johan Kasimir af Sachsen till kurfursten af Sachsen-Koburg d. 7 Oct. 



