25 



kostnadsersättning inrymmas åt hertigen, som deremot vore förpligtad 

 att ej föryttra furstendömet Riigen eller andra honom tillhöriga län- 

 der '). Alla kristliga magter skulle det stå fritt att biträda detta 

 förbund, som hvarje årtionde skulle förnyas. I Sverige skulle pom- 

 merske, i Pommern svenske undersåter åtnjuta borgarrätt och det ena 

 landets mynt vara gångbart i det andra. Slutligen stadgades i för- 

 dragets 14 Artikel: Om hertigen af Pommern skulle gå ur tiden utan 

 manliga afkomlingar, innan kurfursten af Brandenburg såsom presum- 

 tiv arftagare bekräftat detta förbund och inlöst hertigdömet, eller om 

 efterträdareskapet skulle af andra göras kurfursten stridigt, så förbe- 

 höll sig K. M:t af Sverige för sig och sina efterträdare rättigheten att 

 såsom pant behålla hertigdömet Pommern, till dess den stridiga arfs- 

 följden blifvit afgjord och kronan Sverige fått godtgörelse för alla krigs- 

 kostnader 2 ). 



Genom detta fördrag öppnades för Sverige en utsigt att framde- 

 les komma i besittning at Pommern. Det blef tillika i konungens 

 hand ett medel att inverka på kurfursten af Brandenburg och äfven 

 förmå denne till ett förbund med svenskarne. 



Kurfursten Georg Wilhelm af Brandenburg var Gustaf Adolfs 

 svåger och hade under åren 1624 — 1626 visat sig särdeles angelägen 

 att förmå honom åtaga sig "den evangeliska religionens" och den "ty- 

 ska libertetens" sak. Samtidigt hade kurfursten ingått ett förbund med 

 konungen af Danmark. Men då Kristian IV:s krig mot kejsaren och 

 Ligan tog en olycklig vändning, skyndade han att förråda denne sin 

 bundsförvandt samt genom en krypande undergifvenhet för kejsaren 

 söka utverka sig tillgift för sina föregående stämplingar, hvilka ej voro 

 den sednare obekanta '). Det oaktadt måste han underkasta sig de 

 tryckande inqvarteringarne af det kejserliga krigsfolket och synes fort- 

 farande hafva varit ett föremål för kejsarens misstroende. Under så- 

 dana omständigheter borde väl Gustaf Adolf vara honom en välkom- 

 men bundsförvandt, men den senare tidens händelser tyckes hafva gjort 

 ett så djupt intryck på den stackars kurfursten, att han saknade mod 

 och beslutsamhet till hvarje manligt steg. Dessutom torde hans in- 

 flytelserika rådgifvare Schwarzenberg, hvilken sedan år 1626 helt och 

 hållet beherrskade den svage fursten, hafva ingifvit honom misstroen- 



1) Kristian IV misstänktes för att vilja af hertigen inlösa ön llugcn. 



2) Detta fördrag är dateradt d. 10 / 20 Juli 1630 men påtagligen först sednare afslu- 

 tadt, såsom man äfven finner af L. Grubbes relationer. (A. st.) 



3) Allt detta bestyrkes af autentiska handlingar i arkiven i Stoekholm, Berlin och 

 Wien. 



