28 



att göra. H. Kärlighet förlitar sig hvarken på Gud eller sina trogna 

 vänner. Derföre har det gått honom så som det gått i Preussen och 

 dessa länderna. Jag är H. K:s tjenare och håller af honom af hjer- 

 tat; mitt svärd skall stå till hans tjenst, det skall bibehålla honom 

 vid hans höghet, länder och undersåter. Men han måste äfven göra 

 sitt till saken. H. K:t har ett stort intresse i detta hertigdöme Pom- 

 mern; det vill jag defendera honom till godo, men med samma con- 

 dition, som i Ruths bok landet erbjudes den närmaste arfvingen, att 

 han nemligen skulle taga Ruth till äkta. Ty så måste äfven H. K:t 

 emottaga denna Ruth, d. v. s. i denna rättvisa sak conjungera sig 

 med mig, så vidt han vill ärfva landet. Derest så ej sker, så säger 

 jag också rent ut, att han det aldrig bekomma skall. 



"För fred är jag ej obenägen, har nogsamt dertill beqvämat mig, 

 redan längesedan dertill deputerat mina sändebud. Jag vet ganska 

 väl, att alea belli dubia är, har väl erfarit det under de många år, 

 som jag vario eventu fört krig. Men att jag nu, då jag genom Guds 

 nåd kommit så vida, åter skulle draga hädan, det kan ingen råda 

 mig, icke ens kejsaren sjelf, om han vill bruka sitt förnuft. Jag har 

 intet emot kejsaren och riket, utan blott emot dem, som i Preussen 

 hafva förföljt mig. Om de gjort sådant med kejsarens vett och vilja, 

 det vet jag ej, men vill visa mig villig till alla billiga medel. Mina 

 deputerade torde nu redan vara i Preussen, skola begifva sig till Dan- 

 zig för att traktera. Jag har redan i April tillsändt min kansler en 

 god plenipotens, skrifven på godt pergament, så att han äfven allena 

 skulle kunnat traktera. Men hvarföre har icke det kejserliga sände- 

 budet anmält sig? 



"Ett armistitium kunde jag väl samtycka till på en månad, ea 

 conditione, att de platser som de kejserlige innehafva i Pommern, i 

 synnerhet i Hinterpommern af dem utrymdes och denne hertig förblefve 

 oantastad för felonie och dylikt '). Att H. K:t äfven vill interponera 

 sig, kan jag väl lida. Men han måste då tillika sätta sig i positur 

 och taga arma i hand, eljest skall allt interponerande till intet tjena. 

 Några hansestäder äro färdiga att conjungera sig med mig. Jag vän- 

 tar blott på, att ett sådant der hufvud i riket (som kurfursten) här- 



1) Med „fclonic- menades egentligen en läntagares, (vasalls) försummelse al' sina 

 pli-tcr mot sin länsherre. Men i ett dylikt vasallförhållande stodo på visst sätt alla 

 de tyska furstarne till den höga öfverheten, d. v. s. kejsaren. Derföre kunde herti- 

 gen af Pommern anklagas för felonie och frådömas sitt land. emedan han förhundit 

 sig med Gustaf Adolf. 



