37 



ej vara släpphändt. Öfver annat kunde man sednare rådpläga. — 

 Alla vidare erinringar af de brandenburgske råden, hvilka äskade tyd- 

 ligare besked, voro fruktlösa, och härvid förtjenar blott anmärkas de- 

 ras naiva klagan, "att H. Wärdighet konungen af Sverige icke hade 

 ringaste inklination för medelvägar." — Detta var nu det snöpliga re- 

 sultatet af en sammankomst, hvaraf Arnim skall hafva väntat så stora 

 frukter! '). 



Under sin vistelse i Zabeltitz af böj de kurfursten Johan Georg li- 

 kaledes all gemenskap med administratorn af Magdeburg, markgrefven 

 Kristian Wilhelm af Brandenburg. Denne hade efter hemligt aftal med 

 Gustaf Adolf, genom sitt ombud Peter Meijer inledt underhandlingar 

 med staden Magdeburg, som omsider (den 1 Augssti 1630) genom ett 

 formligt fördrag med markgrefven och Gustaf Adolt förpligtat sig att 

 Öppna sina portar för den sednare samt tillåta att på stadens områ- 

 de och under skydd af dess murar värfningar anställdes för den sven- 

 ske konungens räkning. Administratorn, som imellertid sjelf an- 

 ländt till Magdeburg, började nu ombesörja värfningar och sökte äf- 

 ven indraga andra tyska furstar i sitt förehafvande -)■ Härvid vände 

 han sig i främsta rummet till kurfursten af Sachsen, uppmanande ho- 

 nom att öppet förklara sig för Gustaf Adolf, "som ej allenast för sig 

 och sina länder, till deras säkerhet, utan i och med detsamma äfven 

 för den nödlidande tyska nationen, till dess frihet i samvets- och verlds- 

 liga saker, hade sett sig nödsakad att vända sina vapen mot deras 

 gemensamma fiender." — Men under upprepade försäkringar om sin 

 verksamhet för det allena saliggörande ordet och för riksfredens åter- 

 ställande, tillbakavisade kurfursten såsom pligtvidrigt och farligt 

 hvarje deltagande i administratorns förehafvande, från hvilket han 

 afrådde honom, samt varnade de ernestinske hertigarne för hans stämp- 

 lingar ). 



Snart fick dock kurfursten Johan Georg erfara huru föga han hos 

 kejsaren uträttade med alla de "föreställningar," hvarpå han byggde 

 så stora förhoppningar. I sitt svar på ett kurfurstens bref af den 2 



1) Helbig a. st. s. 24, 25. 



2) De handlingar, som röra denna fråga, bland annat äfven åtskilliga bref från 

 Gustaf Adolf till administratorn och staden Magdeburg. föllo vid stadens eröfring af 

 Tilly i de kejserliges händer och förvaras nu i kejscrl. Statsarkivct i Wien. 



3) Helbig a. st. s. 26. H. erinrar härvid, att domkapitlet i Magdeburg efter mark- 

 grefvens fördrifvande 1632 hade postulerat kurfursten Johan Georgs son till admini- 

 stratör, hvarför markgrefven lofvade kurfursten tillbörlig satisfaetion , hvaremot kejsaren 

 utan allt afseende jiå nämnda val hade utnämnt sin son Leopold 'Wilhelm till admi- 

 nistratör. 



* 



