47 



besatte de nämnda orterna; 3) att han, i händelse af någon fara, 

 kallade de kejserlige till hjelp, samt på begäran, vid hvarje tillfälle 

 utan invändning lät öppna sina fästningar och förnämsta platser för 

 kejsarens krigsfolk '). 



Det var dock klart, att Gustaf Adolf aldrig på sådana villkor 

 skulle medgifva grefven neutralitet. Isynnerhet måste den 3:dje punk- 

 ten förefalla konungen anstötlig. Derföre utverkade ock grefven, att 

 denna punkt (hvartill han dock i hemlighet förpligtade sig) uteslöts i 

 ett så kalladt "bidekret," d. v. s. ett för Gustaf Adolfs räkning sär- 

 skildt affattadt exemplar af den kejserliga resolutionen, "på det denna 

 utan någon farhåga (ohne einige schew) måtte in originali kunna 

 föreläggas konungen af Sverige till vinnande af den äskade asseku- 

 rationen" 2 ). 



Men det lyckades dock ej att genom detta svek föra den 

 svenske konungen bakom ljuset. Han kände för väl med hvilka han 

 hade att göra för att (i likhet med den godtrogne och halfrusige kur- 

 fursten af Sachsen på mötet i Miihhausen 1620) låta fånga sig genom 

 halfva löften och tvetydiga försäkringar. Då i December 1630 full- 

 mägtige från grefvarne af Oldenburg och Ostfriesland infunno sig hos 

 konungen i lägret vid Golnow för att åt sina herrar utverka den åstun- 

 dade neutraliteten, visade han sig föga böjd att bevilja den och upp- 

 ställde villkor, som visserligen i och för sig voro fullt rättmätiga, men 

 i sjelfva verket gjorde den omöjlig. "Bland alla medel att förebygga 

 krigets onda," svarade han sändebuden, "vore intet förvändare än den 

 föreslagna neutraliteten. Kejsaren skulle icke det ringaste rätta sig 

 derefter, det tyska rikets historia ådagalade med tusende exempel, att 

 sådane åtgärder alltid varit giller till de svages undertryckande. Lik- 

 väl erbjöde han sig att efterkomma grefvarnes önskan och förse dem 

 med neutralitets-urkunder, såvida 1) de kejserliga och bayerska trup- 

 perna aflägsnades ur Oldenburg samt utrymde alla af dem besatta 

 platser och fästningar derstädes, 2) om grefvarne och deras underså- 

 ter icke blott iakttogo en uppriktig neutralitet samt hvarken hemligen 

 eller uppenbarligen på något sätt understödde Sveriges fiender, utan 

 äfven förpligtade sig, att de, i händelse någon ville tvinga eller öf- 



1) Se kejsarens resolution på grefve Anton Giinthers ansökan om neutralitet , m. m., 

 dat. 9 No v. 1630 (Statsarkivet i Wien). 



2) Se kejsarens skrifvelse till grefve Anton Giinther af Oldenburg och Dclmenhorst ; 

 dat. Linz den 26 Nov. 1629. Genom denna skrifvelse tillförsäkrades grefven frihet 

 från alla inqvarteringar och kontributioncr så länge den svenska armaturen varade, 

 likväl under ofvananförda vilkor. 



