48 



vertala dem till neutralitetens brytande, skulle mot denna tredje an- 

 vända våld och påkalla konungens hjelp; slutligen 3) skulle de förete 

 tillfredsställande urkunder ("sufficiente acta") från kejsaren och Ligan, 

 hvarigenom de frikallades från sin förpligtelse till riket; och borde de 

 äfven sätta sina Länder i sådant försvarstillstånd, att konungen kunde 

 vara förvissad om neutralitetens obrottsliga iakttagande från motpar- 

 tiets sida. Med detta föga tillfredsställande besked återvände sände- 

 buden, och något neutralitetsfördrag synes ej hafva kommit till stånd '). 

 Äfven kurfursten af Brandenburg sökte fortfarande framhärda i 

 sin ängsligt försigtiga neutralitetspolitik, ehuru med hvarje dag under 

 allt vanskligare förhållanden, som borde hafva öppnat hans ögon för 

 de faror och svårigheter, i hvilka han på denna stråt invecklade sig. 

 Ty då han, uppskrämd af andras öde, ej vågade sig ut på det öppna, 

 stormupprörda hafvet, men ej heller fann någon säker hamn, nödga- 

 des han kryssa sig fram mellan bränningar, der han hvarje ögonblick 

 äfventyrade ett skeppsbrott; och sålunda se vi honom, i saknad af 

 det manliga mod, som utan öfverdåd, men beslutsamt går faran till 

 mötes och derigenom ofta besegrar den, i stället benöda sig att för- 

 sigtigt kringgå densamma, men just derigenom aldrig blifva den 

 qvitt. Och härvid sökte han, såsom i allmänhet är fallet med svaga 

 naturer, mindre sin räddning i egen kraft och rådighet än i andras 

 bistånd, hvilket han i främsta rummet väntade sig af förbindelsen 

 med sina protestantiska inedständer, oaktadt erfarenheten borde hafva 

 lärt honom, att det var en i hög grad osäker grund att att bygga 

 på. Också hade denna af nyare tyska historieskrifvare så högt prisade 

 politik ingen annan följd, än att kurfursten af Brandenburg kom i en 

 tvetydig ställning både till Gustaf Adolf och till kejsaren och på samma 

 gång utsatte sig för bådas missnöje. I kraft af de af kurfursten ut- 

 färdade, men af kejsaren ogillade patenter, hvarigenom de kurfurst- 

 liga undersåtarne blifvit bemyndigade "att våld med våld afvärja," 

 hade dessa utöfvat sjelfhämnd mot det från Garz flyende kejserliga 

 krigsfolket, af hvilket de med otyglad fräckhet plundrades och miss- 

 handlades. Men om å ena sidan kejsaren härigenom förolämpades, så 



1) Emellertid blefvo dock de kejserliga trupperna återkallade från Oldenburg, och 

 grefven både af kejsaren och Tilly försäkrad om, att hans land för framtiden skulle 

 blifva förskonadt för dylik tunga. Grefven tackade härför i ett bref till kejsaren, 

 dat. Oldenburg d. 20 April 1631, och förvaradt i Statsarkivet i Wien. — Se för öf- 

 rigt Gfrörer, a. st. s. G34. — Jemf. „Königl. schwedische Resolution, dem Gräfl. Ol- 

 denburg. Abgesandten gegeben," Golnau d. 16 Dec. 1630; (afskr. bifogad Tillys 

 bref till kejsaren, dat. Frankfurt an der Öder. d. 5 Febr. 1631. Statsarkivet i Wien.) 



