63 



isynnerhet att I viljen drifva med flit och åhåga uppå, att Eric Lars- 

 son, hvilkens direction Wi sådane Wåra medel hafva committerat, 

 icke må blifva till Wår största nackdel i någon måtto försatt" '). 



III. 



Tidskiftet från förbundet i Bärwalde till Magdeliurgs 



fall : Januari— Maj 1631.) 



Sådan var vid 1631 års början Gustaf Adolfs ställning, visser- 

 ligen i många hänseenden bekymmersam, men dock i det hela hopp- 

 gifvande, och han försummade ej att med den rastlösa verksamhet, 

 som städse utmärkte honom, vid hvarje tillfälle begagna sina fördelar. 

 Bland det kejserliga krigsfolket herrskade modlöshet och trist på nä- 

 stan alla förnödenheter; och hade ej, såsom vi redan nämnt, den 

 brandenburgska befälhafvaren i Kustrin spärrat de förföljande sven- 

 skarne vägen, så hade måhända hela den under Schaumburgs befäl 

 stående hären varit förlorad, samt Schlesien legat öppet för Gustaf 

 Adolf. Men till följe af det uppehåll, som förorsakades konungen vid 

 Kustrin, och innan han genom de derpå följande underhandlingarna 

 med Kurbrandenburg hunnit öppna sig detta pass, hade imellertid Tilly 

 fått lägenhet att undsätta Frankfurt vid Öder; och då äfven passet 

 vid Landsberg blifvit starkt besatt af de kejserlige, samt svenskarne 

 såväl af årstiden som af brist på proviant hindrades att företaga en 

 formlig belägring af detsamma, så beslöt Gustaf Adolf att i stället 

 vända sig åt Mechlenburg, för att på den sidan skaffa svenskarne 

 rymligare vinterqvarter. Medan öfverste Boetius fortsatte belägringen 

 af Kolberg och Horn med en del af hären qvarlemnades i Neumark att 

 bevaka de kejserliga 2 ), bröt konungen sjelf upp från Bärwalde, sam- 



1) Se anf. Arkiv för svenska krigens hisfc. a. st. s. 315 o. £f. — Jemf. Gustaf Adolfs 

 bref till pfalzgr. Johan Kasimir (troligtvis af samma datum som nyssanf.). Att Gustaf 

 Adolf ej alltför mycket byggt på fremmande subsidier, synes af följande ord i sistnämnde 

 bref: "und obschon die fremde hulffen was ausdragen können, so wissen E. L. doch 

 quod voluntas hominum sit ambulatoria und die rechnung nicht gar zu fest drauf zu 

 saldiren." 



2) De befallningar konungen gaf Horn vederlägga i förening med alla andra om- 

 ständigheter hvad Gfrörer yttrar a. st. s. 645. (Se Grubbes relation af den 18 Febr. 

 g. st. 1631 aftr. i anf. Arkiv f. svenska krigens hist. s. 718). 



