65 



hade vid första underrättelsen om dessa händelser, genast vidtagit alla 

 de försiktighetsmått som för tillfället stodo honom till buds, hvarjemte 

 han befallde Tilly att å kejsarens vägnar personligen underhandla med 

 kurfursten af Brandenburg om en kejserlig besättnings inläggande i 

 Kiistrin '). Men denna befallning kom för sent, ty kurfursten hade 

 då redan måst bevilja svenskarne fritt pass och repass derstädes. 

 Väl gjorde Tilly allvarliga föreställningar deremot, men de kurbran- 

 denburgska råden uppträdde nu med en sällspord bestämdhet. "Kur- 

 fursten", förklarade de, "skulle ej åsidosätta sin devotion mot kejsa- 

 ren, men mot svenskarne kunde han intet uträtta. Kejsaren hade af- 

 väpnat honom, de kejserliga trupperna utplundrat och utsugit hans 

 land, hans vore ej skulden, att Gustaf Adolf haft sådana framgån- 

 gar. För öfrigt vore icke heller rikskriget mot konungen af Sverige 

 ännu förklaradt." Tilly insåg nu, att man ej längre kunde med ho- 

 telser och magtspråk skrämma den tillförene så undfallande kurfur- 

 sten, hvilken han under närvarande omständigheter icke vågade drifva 

 till ytterligheter 2 ). 



Tvifvelsutan har det mellan Sverige och Frankrike afslutade för- 

 bundet i ej ringa mån bidragit att öka Kurbrandenburgs mod; och 

 det vill synas som om Gustaf Adolf afsigtligt uppehållit den branden- 

 burgska kansleren von Götz vid hans ofvannämnda beskickning, på 

 det han skulle kunna till sin herre och, genom honom, äfven till kur- 

 fursten af Sachsen medföra underrättelsen om detta förbund, hvilket 

 naturligtvis ej kunde undgå att utöfva ett stort inflytande på det till- 

 stundande evangeliska konventet i Leipzig 3 ). — ■ Under dessa oroväc- 

 kande förhållanden var det åtminstone en tröst för kejsaren att se 

 Ligan och isynnerhet kurfursten af Bayern behörigen uppskatta den 

 gemensamma faran. I en utförlig skrifvelse till kejsaren skildrade kur- 

 fursten i mörka färger de hotande utsigterna för framtiden. Isynner- 

 het tyckes han hafva oroat sig öfver de starka krigsrustningar, som 

 i England och Holland anställdes för Gustaf Adolfs räkning, och hvilka 

 läto befara en mot Ligans länder tillernad diversion. Han förnyade der- 

 före sina förra erinringar om den trängande nödvändigheten af den 



1) Se kejsarens bref till Tilly dat. Wien den 5 Febr. 1631. (Statsarkivet i Wien.) 



2) Helbig a. st. s. 32. 



3) Frankrike önskade hålla förbundet hemligt, men Gustaf Adolf skyndade att ge- 

 nom trycket offentliggöra hela fördraget. Se Gfrörer, a. st. s. 644. Jemf. de i Stats- 

 arkivet i Wien förvarade tryckta exemplaren af „ Capita Focderis inter Svecise et Gul- 

 li» Regcs inita, 13 Jan. 1631." 



5 



