66 



kejserliga härens proviantering och förstärkande. I sammanhang här- 

 med lade han kejsaren bevekligen på hjertat att på allt sätt befordra 

 den italienska fredens verkställighet, så att det i Italien qvarvarande 

 kejserliga krigsfolket måtte kunna användas i Tyskland, der den öf 

 verhängande faran starkare påkallade dess närvaro. Men då detta i 

 alla fall skulle draga ut på tiden och den närvarande nöden erfordra- 

 de en snar hjelp, så uppmanade han kejsaren att så mycket som möj- 

 ligt påskynda de nya värfningar han stod i begrepp att låta anställa, 

 men dock från dem förskona Ligans länder, hvilkas tillgångar toges i 

 anspråk till den ligistiska härens underhåll '). 



I sitt svar på denna skrifvelse hänvisar kejsaren till ett sitt före- 

 gående bref af den 18 Februari, hvaraf kurfursten kunde inhämta, 

 hvilka åtgärder redan blifvit vidtagna till den kejserliga härens för- 

 stärkande, proviantering, m. m. Likaledes hade kejsaren hittills icke 

 låtit sig något angelägnare vara, än att bringa den italienska freden 

 till sin förra riktighet, för att kunna använda sin i Italien varande 

 här till den nya krigsfarans afvärjande. Han hoppades ock, att kur- 

 fursten samt de öfrige assisterande kur-, furstarne och ständerna äfven 

 å sin sida skulle vara betänkta på alla "menskliga och möjliga" me- 

 del mot nämnda fara och i synnerhet mot de af kurfursten antydda 

 starka diversionerna 2 ). 



Äfven från kurfursten af Mainz emottog kejsaren kort derpå en 

 skrifvelse, hvari den förre gifver honom del af den brandenburgska 

 kurfurstens bemedlingsförsök hos Gustaf Adolf. Då dessa blifvit före- 

 tagna å samtliga kurfurstarnes vägnar, hade kurfursten af Branden- 

 burg skyndat att underrätta de öfriga om utgången. Och hade kur- 

 fursten af Mainz ansett för sin pligt att derom förständiga kejsaren, 

 öfvertygad att denne, isynnerhet med anledning af det mellan Sverige 

 och Frankrike afslutade förbundet, skulle veta iakttaga hvad upprätt- 

 hållandet af hans kejserliga reputation och höghet, äfvensom rikets 

 välfärd påkallade 3 ). 



Under tiden hade äfven från Tilly oroande underrättelser inlupit 

 till kejsaren rörande Gustaf Adolfs sednaste framgångar samt hela den 

 farliga ställningen i riket. Denna skyndade kejsaren att taga i all- 

 varligt öfvervägande och lät det kejserliga hofrådet deröfver afgifva 



1) Se kurfurstens bref till kejsaren, ilat. Miinchen d. Febr. 1631 (Statsarkivet i 

 Wien). Vi meddela detta i flera hänseenden märkliga bref bland bilagorna. 



2) Kejsaren till kurfursten af Bayern, Wien den 5 Mars 1631 (a. st). 



3) Kurfursten af Mainz till kejsaren, S:t Martinsburg i Mainz, d. 1 Mars 1631 

 (a. st.). 



