76 



Få dagar derefter (den 31 Mars) måste dock kurfursten af Sach- 

 sen på sina medständers enträgna uppmaningar besluta sig att anbe- 

 falla föranstaltandet af ofördröjliga värfningar i kretsarne samt utfär- 

 dandet af tillräekltg instruktion för samtliga medlemmarne af det ut- 

 skott, som med honom skulle rådpläga om vidare af omständighe- 

 terna påkallade åtgärder. "I händelse af värfningarnes förhindrande 

 genom kejserlig befallning," lät han förklara, "så ville H. Kurfurstl. 

 Durchl. på ansökan efter bästa förmåga åtaga sig saken samt i sin 

 mån bidraga till all den handräckning, som vore möjlig, och för hvil- 

 ken man kunde stå till svars. Vid vidare anmodanden skulle stän- 

 derna bete sig med lofvärd orubblighet (sich riihmlich unerweislich 

 bezeigen) och ståndaktigt framhärda i den till H. Kejserl. M:t utfär- 

 dade hörsamma skrifvelsen. Skulle några ständer härigenom råka i 

 fara, så skulle de öfriga åtaga sig de nödlidande och så vidt möjligt 

 ej lemna dem utan den hjelp, för hvilken man kunde ikläda sig an- 

 svaret." Sålunda se vi den sjelf obeslutsamme anföraren af de bakom 

 honom stående allt mer trängas framåt på en bana, der hvarje steg 

 kom honom att hissna, emedan hans personlighet ej var vuxen den 

 svåra och ansvarsfulla uppgift, som omständigheterna påtrugat honom. 



Under de sista dagarne af Mars och till konventets slut ägde 

 ännu många öfverläggningar rum rörande de trupper, som borde värf- 

 vas i de särskilda kretsarne, samt deras utrustning och besoldning. 

 Dessa af Brandenburg framkallade rådplägningar, anmärker Helbig, 

 voro det enda, som i det följande, efter brytningen med kejsaren, med- 

 förde några frukter för protestanterne, isynnerhet för sachsarne. Den 

 öfversachsiska kretsens ständer — Sachsen sjelft, Brandenburg och det 

 i de katolskes händer befintliga Anhalt ej inberäknade — lofvade att 

 hvarje månad betala 28,000 floriner, i stället för de 20,000, hvartill 

 de förbundit sig ; några nedersachsiska ständer, att förskottsvis erlägga 

 7,000 floriner; de schwabiska och rhenska kretsarne, att värfva och 

 underhålla 20,000 man. Vid de betänkanden, som i denna angelä- 

 genhet uppsattes, var, utom Sachsen och Brandenburg, isynnerhet den 

 krigserfarne hertig "Wilhelm af Weimar verksam. Äfven Arnim afgaf 

 vid denna tid från Berlin, der han då vistades, ett militäriskt betän- 

 kande. I kurfurstens af Brandenburg sällskap hade han visserligen 

 kommit till Leipzig, men tog dock ingen del i förhandlingarne derstä- 

 des: dessa fördes å Brandenburgs sida af kansleren von Götz samt 

 Geheimeråden von Knesebeck och Loben, hvilka alla voro motstån- 

 dare till Schwarzenberg och hans för kejsaren undfallande politik, och 

 icke utan Arnims medverkan sökte förmå kurfursten af Sachsen till 



