84 



såsom vi redan nämnt, blef Gustaf Adolf för den gången nödsakad att 

 uppgifva sitt anslag mot Mechlenburg; och så länge icke blott hela 

 detta land tillika med de vigtiga hamnarne Rostock och Wismar, utan 

 äfven Greiffswald, Demmin och andra orter i Vor-Pommern ännu voro 

 i de kejserliges händer, ansåg han ej rådligt att företaga ett tåg till 

 Magdeburg, hvilket imellertid, genom borgerskapets gensträfvighet att 

 i staden emottaga och proviantera det af administratorn värfvade krigs- 

 folket, snart började komma i en brydsam belägenhet. Ty då admi- 

 nistratorn derigenom såg sig nödsakad att, mot Gustaf Adolfs råd, för- 

 lägga det nyvärfvade manskapet på spridda orter i den kringliggande 

 trakten, så blef det lätt för de kejserliga att öfverrumpla och skingra 

 det samt derefter fortskrida till Magdeburgs blokering. Gustaf Adolf 

 å sin sida umgicks fortfarande med tanken att undsätta staden, och 

 härmed sammanhängde tvifvelsutan hans ofvannämnda tåg till Vor- 

 Pommern i Februari 1631. Omedelbart efter eröfringen af Demmin 

 och de öfriga orterna vid den mechlenburgska gränsen skref han (från 

 Stettin den \ ,, Mars 1631) till rikskansleren : "Efter Wi nu [under 

 vintern] föga hopp hafva kunna något vidare emot fienden att förrätta, 

 så åkte Wi skona folket och låta det refrichera sig till sommaren, 

 då Wi förmene att lemna här i Hinter-Pommern, antingen en eller 

 två arméer, såsom lägenheten det kan medgifva, att maintenera Odern 

 och de Pommerska passen , såsom ock efter tid och tillfälle att nalkas 

 Schlesien och incumbera fienden på den sidan. Men Wi sjelfve hålla 

 före, att Wi med den största arméen Wårt fädernesland ingen bättre 

 tjenst göra kunne, än hvar Wi sjösidan fulleligen rensa, Oss Rostock 

 och Wismar tillika med Mechlenburg bemägtiga och sedan kunde få 

 tillfälle att impatronera Oss Elben, secundera Magdeburg och bringa 

 städerna Lubeck och Hamburg i Wår devotion. Sådant att ställa i 

 verket, är af nöden, att Wi i sommar ju förr desto heldre Rostock 

 och sedan Wismar belägra" '). Tvifvelsutan var det konungens plan 

 att Jer förena sig med det från England väntade krigsfolket under 

 Hamilton och sedan, efter de båda nämnda städernas eröfring, draga 

 Ellen uppåt för att befria Magdeburg. Men det var sannolikt för att 

 förekomma alla sådane planer som Tilly i Februari företog sitt ofvan- 

 nämnde tåg till Elben och Neu-Brandenburg, efter hvars eröfring han 

 återvände till Havelberg, hvarifrån han på samma gång hotade såväl 



lig öfver, att Gustaf Adolf ej kom honom till undsättning, och var nog obetänksam 

 att öppet yttra sitt missnöje. Härigenom gaf han naturligtvis näring åt oron och par- 

 tisöndringarne bland Magdeburgs borgersknp. Se Gfrörer, a. st. s. 622. 

 1) Se anförde Arkiv f. svenska krigens hist. a. st. s. 365. 



