129 



existens. Emot ett sådant antagande eller påstående af Professor 

 Nilsson kan och måste invändning göras af två skäl: 



l:mo är det tydligt och klart, att, om Ripan skulle använda sina 

 klor att gräfva genom isskorpan eller den tillfrusna snön, klorna icke 

 skulle vara skarpkantade : och långa med hvassa spetsar. Genom ett 

 sådant användande af klorna måste de afnötas, och detta gifva si^ till- 

 känna å klorna; ty klorna, såsom utgörande en hornväfnad, äro icke 

 af den hårda beskaffenhet, som Nilsson tänkt sig desamma, att de 

 icke skulle afnötas genom ett sådant användande för vinnande af det 

 dagliga uppehället. 



2:do är det väl kändt, att Riporna, åtminstone i norden, hela 

 vintern lifnära sig af späda videgrenar, som de afbita från grenar, hvilka 

 icke äro betäckta af snö. Vid starkare snöfall, då de mindre videbu- 

 skarne betäckas af snö, och snömassor förekomma å de större videbu- 

 skarne, får man derföre se Ripor parvis eller i mindre flockar, då de 

 göra sin måltid, sitta på dessa snömassor och af beta endast de gre- 

 nar, som icke äro betäckte af snö. Nilssons påstående, att Riporna 

 med klorna gräfva fram sina födoämnen under snön, saknar sålunda 

 tillräcklig grund i verkligheten, såsom hvar och en, som varit i till- 

 fälle att observera Ripor i naturen, och undersöka innehållet af kräf- 

 van hos desamma om vintern, väl känner. 



Ofvanföre har jag anmärkt, att icke alla Ripor om sommaren 

 hafva korta klor, utan att dessa tvärtom till längd ganska mycket 

 variera, såsom man ganska lätt finner, då man granskar klorna af ett 

 större antal Ripor, som blifvit skjutna på olika tider om sommaren. 

 Ja i Universitetets Finska fogelsamling finnas Ripor, skjutna den 3 

 Augusti, hvilka hafva föga kortare klor än som vanligt förekomma 

 hos desamma om vintern. Och af två individer, som båda äro skjutna 

 på samma dag den 19 Juli, har den ena ganska korta klor, den an- 

 dra betydligt längre, ehuru icke så långa, som den, hvilken bl ef skju- 

 ten den 3 Augusti i en mosslupen äng. Dock skilja de sig från vin- 

 terklorna derigenom, att de icke äro så skarpkantade och tillfölje der- 

 af äfven icke så fördjupade å den undre ytan, som om vintern, hvar- 

 utom de hafva mörkare färg. Detta förhållande skulle icke kunna för- 

 klaras, om en periodisk klofällning, såsom Nilsson påstår, skulle till- 

 höra Riporna. Härvid inträffar det egna förhållande, att, ehuru de 

 flesta Dalripor om sommaren vistas på steniga, med buskväxter och 

 småskog beväxta backar, dock några spridda par i vissa lokaler om 

 sommaren uppehålla sig å med vidbuskar beväxta mosslupna ängar. 

 Granskar man nu klornas förhållande hos dessa Ripor, som uppehålla 



