132 



samma förekommande fördjupningarna förenas med de i det inre horn- 

 lagret förekommande bladen och fårorna. Dessa motsvara cell-lagret i 

 nageln, och spela samma rol vid hornets tillväxt hos hornboskapen, 

 som cell-lagret i nageln vid dess tillväxt. Cellerna i detta lager trans- 

 formeras till hornceller och mottaga material för hornets tillväxt ur 

 de närbelägna blodkärlen; ty, såsom väi bekant, förekomma aldrig blod- 

 kärl i någon hornväfnad. Likasom derföre nageln icke periodiskt af- 

 faller, så fäller icke heller hornboskapen, dit Antilopslägtet äfven bör 

 räknas, periodiskt sina horn. Men om inflammation uppstår i det an- 

 märkta benutskottet, som skjuter in i hornet, af inre eller mekanisk 

 orsak, så att ett exsudat bildas emellan benutskottet och inre ytan af 

 det ihåliga hornet, så att detta lossnar från sitt anatomiska samman- 

 hang ined blodkärlen, och sålunda icke af dessa erhåller material för 

 sin tillväxt, faller hela hornet bort såsom en död del af organismen, 

 hvarefter ett nytt horn mer eller mindre fullständigt kan bildas såsom 

 ett foderal å det anmärkta benutskottet. Samma förhållande äger rum 

 med klöfvarna hos alla dermed försedda djur. 



Såsom välbekant, äro endast hanarne af de flesta arter, som höra 

 till Hjortslägtet, försedda med horn, hvilka årligen fällas om våren, 

 hvarefter de å nyo tillväxa. Detta förhållande skulle således synas ut- 

 göra ett undantag från den allmänna regeln, såsom fallet äfven skulle 

 vara med den periodiska klofällning, som Nilsson antager hos Ri- 

 porna. Hjortslägtets horn utgöras likväl icke endast af hornväfnad, 

 utan till det mesta af ben blandadt med hornväfnad, hvilken företrä- 

 desvis förekommer i den yttre delen af Hjorthornet. Om detta för- 

 hållande kan man fullkomligen öfvertyga sig, om man efter en trans- 

 versell eller longitudinell genomskärning slipar en skifva så tunn, att 

 den kan undersökas med tillhjelp af det sammansatta mikroskopet. 

 Vid denna undersökning får man se tydliga Haverska kanaler med 

 inneliggande blodkärl, hvilka, i synnerhet vid transversell genomskär- 

 ning, bilda ett ganska rikt nät, hvilket äfven gifver sig tillkänna å 

 skifvor, erhållna genom longitudinel genomskärning. Vid transversell 

 genomskärning ser man äfven, utom det anmärkta kärlnätet, tvärs af- 

 skurna Haverska kanaler omgifne af sådana concentriska lameller, som 

 förekomma å benväfnaden. Äfven vid longitudinell genomskärning ser 

 man den lamellösa byggnaden tydligare och starkare utvecklad, än å 

 lika beskaffadt pra?parat af benväfnaden. Uti denna grundsubstans ser 

 man likaledes ett rikt antal benceller med derifrån stjernlikt utgående 

 kalkkanaler. Macererar man en sådan skifva med utspädd saltsyra, 

 upplöses den i grundsubstansen afsatta kalken, dervid, då praeparatet 



