134 



ven atrofi i de longitudinellt löpande blodkärlen, så att materie- 

 omsättningen i hornets värnad i samma förhållande förminskas, och då 

 den uppnått sin kulmination, hvilken inträffar mot våren, sitter hor- 

 net fast vid rosenstocken, såsom en förtorkad gren å en trädstam. 

 Om våren, då testiklarne hos Renhanen begynna svälla, utvidgas äf- 

 ven, märkeligt nog, de grenar af carotis externa som öfvergå till ro- 

 senstocken, hvaraf följden är en starkare materie-omsättning i rosen- 

 stocken, hvilken starkast gifver sig tillkänna på gränsen emellan ro- 

 senstocken och det vidfästade hornet; en slags inflammation, med 

 ökad resorption, uppträder, hvaraf följden är kalkjordens upplösning, 

 med häraf härrörande uppmjukning af substansen på gränsen emellan 

 rosenstocken och hornet. Blodkärlen här oblitereras, så att icke mera 

 något sammanhang emellan rosenstocken och basen af hornet, medelst 

 blodkärlen, äger rum. Den uppmjukade substansen emellan rosenstoc- 

 ken och hornet kan icke mera bära hornet, som, till följe af sin egen 

 tyngd, eller vid minsta mekaniska verkan, affaller, då på den yta 

 af rosenstocken, som var fästad vid hornet, bildas en mjuk blodkärl- 

 rik svulst. Ifrån denna utvecklas nu det nya hornet med en förvå- 

 nande hastighet, till följe af det ökade tillopp af blod, som äger rum 

 genom de ännu utvidgade, till rosenstocken löpande grenarne af caro- 

 tis externa. Det nyutvecklade hornet är ännu mjukt som brosk, men 

 småningom afsättes kalkjord i de först utvecklade delarne af hornet, 

 dervid spetsen af hornet och grenarna benvandlas till sist, då hor- 

 nets utveckling är fulländad, och äfven de till rostenstocken förlöpan- 

 de grenarna af carotis externa återtaga samma vidd, som de hade förr- 

 än de, liktidigt med testiklarnes tills vällning, utvidgades. Inom 10 a 

 12 veckor är det sålunda affallna Renhornet genom nybildning åter 

 ersatt. Ganska märkvärdig är, vid detta Renhornets affallande och 

 återväxt, den consensus med testiklarnes utveckling till parnings- 

 tiden, hvilken tydligt gifver sig tillkänna äfven derigenom, att, om 

 Renhanen kastreras vid den tidpunkt, då hornet affaller, ingen åter- 

 bildning af hornet äger rum, likasom att, om kastrering företages vid 

 den tidpunkt, då hornet är till hälften utbildadt, dess vidare utveck- 

 ling afstadnar '). Hornens affallande hos Ren- och Hjortslägtet i all- 

 mänhet är således icke ett undantag ifrån det allmänt gällande för- 

 hållandet hos den egentliga hornboskapen, hvars horn icke periodiskt 



1) Blunicnbach Handbuch der vergleichcndcn Anatomic, Göttingen 1815. pag. 

 36—37. 



