931 



tydligen , att de stå på ett högre utvecklingsstadium, derigenom , att de 

 hafva kroppen segmenterad, att munnen är försedd med appendiculära 

 delar, och att de prehensila antennerna till en del äro permanenta. 

 Bland de andra kräftdjuren hafva vi de lägsta och mest transforme- 

 rade formerna inom Lerneidernas familj, och slägtet Lernaea. De 

 greniga, såsom vidfästningsorganer tjenande bihang, hvaraf munnen är 

 omgifven, hvilka tyckas vara transformerade antenner eller ben, och 

 de i närheten till munnen inuti halsen befintliga rudimentära munde- 

 larne, oeh de båda yttre äggsäckarne eller äggtrådarne visa tydligen, 

 att de innehafva en högre organisation än Peltogaster, och att den 

 tillbakagående förvandlingen hos dem, huru betydlig den än är, likväl 

 hunnit mindre långt än hos sistnämnda slägte. Inom spindlarnes klass 

 finna vi den högsta graden af transformation hos det parasitiska släg- 

 tet Lingaatula eller Pentastoma, hvilken företer den största likhet 

 med en del intestinalmaskar, och derföre varit räknad till dessa ända 

 till dess man fick kännedom om dess larver. Då mnnnen är omgif- 

 ven af fyra appendiculära mundelar, under form af hakar, och krop- 

 pen är mer eller mindre tydligt segmenterad, är den mera utbildad, 

 eller, om man så vill, mindre transformerad, än Pdtogaster. Hos 

 alla andra fullt utbildade Articulater, än dessa nämnda, finna vi Ar- 

 ticulat-typen mera utpräglad. 



Den hos de ifrågavarande djuren i så hög grad framstående re- 

 trograda eller tillbakagående förvandlingen gifver mig anledning att 

 yttra några ord om de parasitiska djurens utveckling i allmänhet, 

 jemförd med utvecklingen af andra djur. 



Vi veta, att de organiska varelserna bilda tvenne skilda riken: 

 växtriket och djurriket, och att derföre alla dessa varelsers lifsyttrin- 

 gar kunna sammanfattas uti tvenne skilda afdelningar, eller räknas till 

 tvenne skilda spherer: det organiska eller vegetativa, och det animala 

 lifvets spher. Till den förra räknas alla de lifsyttringar eller lifsfunk- 

 tioner, som endast hafva individens och artens underhåll och förkof- 

 ran till sitt ändamål, och till den sednare alla de, som hafva till sitt 

 åndamål, att sätta organismen i en sjelf ständig förbindelse med sin 

 omgifning, eller med andra ord, att gifva honom förmågan att emot- 

 taga och tillegna sig, eller också meddela intryck. Växterna äga en- 

 dast det förra slaget, djuren äga båda. Det sednare slaget är således ut- 

 märkande för djuren, och det har derföre fått benämningen : det avimala- 

 Det är derföre tydligt, att ju mera detta hos djuren är utbildadt, desto 

 högre plats i systemet bör man tilldela dem. Det är också tydligt, att 

 det som uti denna förbindelse mellan djuren och deras omgifning för dem 



