141 



ordningarne: Diktera och Hemiptera, de parasitiska Arachniderna 

 Sarcoptes, Demodex och Linguatula med de andra Acariderna, de 

 parasitiska kräftdjuren med de andra kräftdjuren, och bland de para- 

 sitiska kräftdjuren de af familjen Lernaeidae med Caligidae, o. s. v., 

 och man skall finna detta på det tydligaste ådagalagdt. 



Då de parasitiska djuren således i allmänhet stå på en jemfö- 

 relsevis lägre utvecklingsgrad, än de andra, så står detta uti ett nöd- 

 vändigt samband med de för deras utveckling ogynsamma förhållanden 

 under hvilka de lefva. Äfven for andra djur kunna stundom förhållan- 

 den uppstå, som inverka hämmande på deras utveckling, och föranleda 

 en eller annan ofullkomlighet, men de äro undantag, och icke regel. 

 Så se vi t. ex. att grodlarverna, då de äro beröfvade ljuset , qvarstanna 

 uti sitt larvtillstånd, och att åtskilliga andra djur, t. ex. fiskar 

 och kräftor, under enahanda förhållande icke erhålla några ögon. Att 

 ofullkomligheten hos parasiterne sålunda bör förklaras, visar sig dess- 

 utom äfven derigenom, att de såsom ungar, eller uti sitt larvtill- 

 stånd uppträda med lika fullständig utveckling, som andra med dem 

 beslägtade djurs larver. De hafva då alla de karaktärer, som tillhöra 

 den djurgrupp, inom hvilken de hafva sin systematiska plats, och det 

 är derföre efter beskaffenheten af deras larver, som de skola classifi- 

 ceras. Och det inträffar derföre med dem det egna, att de, med af- 

 seende på de animala lifsfunktionerna och dertill hörande organer, så- 

 som larver innehafva en vida högre utvecklingsgrad, än såsom full- 

 bildade. Såsom larver röra de sig fritt, och hafva för detta ändamål 

 utbildade organer, såväl för rörelsen som för sensibiliteten, t. ex. sim- 

 fötter, antenner, och öga hos dem, som lefva i vattnet. Efter att 

 någon tid hafva rört sig fritt, fästa de sig på de djur, som skola her- 

 bergera dem, på den plats, instinkten drifver dem till, och under de 

 derefter inträdande hudömsningarne, förlora de en efter annan af dessa 

 det animala lifvets attributer, tills de slutligen stundom få utseende af 

 en enkel säck, med uteslutande vegetativa, och företrädesvis propa- 

 gativa lifsfunktioner. Sedan de hafva fästat sig, går till en början 

 hela deras lifsverksamhet ut på en ansamling af näringsämnen, eller 

 materialier för de sedermera sig framför allt annat utbildande fort- 

 plantningsorganerna. Och den sista akten af deras lifsprocess är fram- 

 födandet af en oändelig mängd ägg eller ungar. Detta är den så kal- 

 lade retrograda, eller tillbakagående transformationen eller förvandlin- 

 gen, eller också, om man så vill, utvecklingen. Det ändamål, som 

 naturen genom denna utvecklingsgång synes företrädesvis hafva afsett, 

 är fram alstrandet af en utomordentligt talrik afföda. Vi känna ännu 



