243 



behagligt intryck. Så t. ex. då jag den 13 Juli för första gången be- 

 sökte densamma, ankommo på denna enda dag * ) ej mindre än 57 

 större och mindre med mjöl lastade fartyg från Hvita hafvet, hvilkas 

 med långa skägg och rockar prydda besättningar fyllde alla handels- 

 bodar, hvilka tillika äro krogar, och i bränvinet sökte vederqvickelse 

 efter färdens mödor. Ett fylleri i så stor skala som härstädes har jag 

 aldrig skådat eller kunnat föreställa mig, ty gatorna hvimlade öfverallt 

 af druckna lappar, finnar, norrmän och ryssar, hvilka under skrål och 

 prat vandrade från den ena handelsboden till den andra, till dess de 

 i någon vrå eller rännsten måste hemta nya krafter till fortsatta fylleri- 

 idrotter. Ryssarnes förbittring mot Engelsmännen gaf sig härunder 

 ofta luft i de knutna näfvar och hotande åtbörder, med hvilka de beled- 

 sagade det "twy Engelsmanni", hvarmed de helsade mig (då min 

 portör och utrustning läto dem i mig skåda någon excentrisk Albions 

 son), men en skarp blick var dock tillräcklig att nästan ögonblickligen 

 framkalla de ödmjukaste bugningar. 



En annan färd, som jag från Nyborg företog, var till Polmak, 

 ett litet nybygdt lappkapell vid Tana-elfven, 6 mil från dess myn- 

 ning och alldeles invid Finska gränsen. Under denna (d. 18 — 20 Juli) 

 fick jag för första gången göra en rigtig bekantskap med dessa trak- 

 ters plågoris, myggorna, hvilka nu i otaliga massor framkommo ur de 

 vidsträckta träsken, spridande plågor, ja nästan förtviflan bland men- 

 niskor och kreatur. Någon föreställning härom kan man ej bilda sig, 

 utan att sjelf.hafva erfarit det, och jag kan ej annat än instämma i 

 deras yttranden, som påstå, att den korta sommaren härstädes för- 

 lorar en stor del af sitt behag blott och bart genom myggen. Den 

 art, som nu bildade dessa täta, blodtörstiga skaror, var den i våra 

 trakter oftast förekommande, men längre fram på sommaren efter- 



Haminerfest 391 „ 927 ., 1125 „ 



YVardöe — 193 „ 407 „ 



Wadsöc 234 „ 388 ,, 886 „ 



Naturligtvis är detta att tillskrifra det rika fiske, som här finnes, och som ej Mött på 

 sednarc tider ådragit sig i de sydligare Norska städerna bosatta handlandes upp- 

 märksamhet, utan älven sedan läng tid tillbaka åstadkommit en liflig handel med 

 Ryssar frän Archangcl och Kola. Men å andra sidan är det älven att ilnigkomma, 

 att hlokaden af dessa hamnar under kriget mellan Ilyssland och Vestmakterna måste 

 inverka menligt på befolkningens antal i Finmarken, och det är derföre troligt, att 

 innevånarnes antal i medlet af 1853 var större än vid slutet af 1855. 



1) Orsaken till detta stora antal är dock att söka deri, att isen i Hvita hafvet 

 just nu väl ej försvunnit, men blifvit landlös, så att denna första karavan af "lodjor" 

 och "ransikor" kunde smyga sig ut för att från Finmarken hemta sina fisk-laddningar. 



