252 



sade, att en ny storm var i annalkande, hvarföre jag måste taga min 

 reträtt till Ö. Pasvig, en liten af naturen bildad, aldrig tillfrysande 

 hamn, l / a mil från Ryska gränsen, der nu ungefär 30 lappar funnos, 

 alla sedan flera dagar qvarhållna af stormen. 1 den enda usla stugan 

 måste jag taga mitt herberge, tillbragte dagarne med exkursioner på 

 de kringliggande fjällen och nätterna i stugans enda lilla kammare, 

 der vi nu lågo 15 personer, norrmän, lappar, käringar och barn. Till 

 all lycka var för vädervexlingen sörjdt mer än tillräckligt genom 

 de stora hål i taket, genom hvilka stormen och regnet fritt inström- 

 made. Här måste jag nu vistas i tvenne dygn, och då matförrådet 

 tog alldeles slut samt knappast annat än kaffe kunde erhållas, blefvo 

 fjällsyrans (Oxyriae) blad och kråkrisbären ett välkommet medel att 

 ersätta bristen. Slutligen den 23 Aug. vände sig vinden på aftonen, 

 så att jag kunde förmå trenne karlar att försöka den 5 mil långa 

 färden öfver fjorden ; vågorna fräste från alla kanter in i den lilla bå- 

 ten, men allt gick lyckligt, och snart tog naturen ut sin rätt. Jag 

 somnade helt lugnt, och då jag mot morgonen vaknade, befunno vi 

 oss nära land midt emellan Wardöe och Wadsöe. Det uppehåll, för 

 hvilket jag varit utsatt, hindrade mig nu att besöka förstnämnda ställe 

 utan jag vände mig till Wadsöe, dit jag efter en stilla färd på det 

 nu endast af sprutande hvalar stundom upprörda hafvet anlände vid 

 middagstiden. 



Så förflöt sommaren hastigt och angenämt, så att det verkligen 

 var med största sorg, som jag såg d. 12 September nalkas, då jag 

 var nödsakad att lemna det vänliga Nyborg, dertill tvingad af ång- 

 båtens till den 16 utsatta sista resa för året. För att åtminstone få 

 under en eller ett par dagar undersöka Wardöe-trakten begaf jag mig 

 den 14 från Wadsöe, men knappast hade vi seglat ett par mil, förrän 

 en rasande storm uppväxte, som med otrolig lärt framslungade båten. 

 Jag måste bekänna, att, ehuru jag under hela resan aldrig känt tecken 

 till fruktan, jag nu ej var fri derifrån, då jag i en båt, på hvilken 

 den rodret fasthållande pinnen hvarje ögonblick hotade att urhoppa, 

 och hvarifrån jag, genom att fasttrycka den hvarje gång den lyftes 

 öfver vågorna, måste skydda oss, befann mig bland rasande brännin- 

 gar, hvarest jag vid färden utför vågorna endast såg ett hvitt skum, 

 som sjudande från alla kanter fräste in i båten , i sällskap med trenne 

 finnar, af hvilkas tungomål jag ej begrep ett ord. I stället för att nå 

 Wardöe eller Kiberg, måste vi äfven söka land iLangbunses, hvarest 

 natten tillbragtes, och der på stranden märktes af Golfströmmen hit- 

 förd och uppkastad drifved samt rundslipade pimpstens-stycken. Då 



