261 



seende och innevånare eller för att "med solglas tända sin cigarr på Nord- 

 kap med midnattsolens tillhjelp"), kan här lefva så beqvämt och kräs- 

 ligt, som han gerna kan önska sig, och han skall knappt påminna 

 sig, att han befinner sig så nära nordpolen och den eviga isens rike. 

 Detta gäller dock naturligtvis blott om sommaren, ty vintern med sina. 

 oerhörda snömassor, sina förfärliga stormar och sin flera månader långa 

 natt lärer vara sinnet så nedtryckande, att det fordras verkligt mod 

 att uthärda flera sådana. Ej underligt derföre, att embetsmännen efter 

 några års förlopp söka att komma till sydligare, blidare och folkrikare 

 trakter, ej underligt att den kommande vårens första förebud hos alla 

 innevånarne framkallar den innerligaste glädje, ej underligt att årets 

 första solstråle helsas med salut från Wardöehus' alla kanoner! 



Jag väntar mig här den anmärkningen, att i sådant fall denna 

 min berättelse icke är fullt trogen, då den på flera ställen häntyder 

 på obehagligheter under min sommarresa, som ingalunda göra en färd 

 i dessa nejder lockande — och jag medgifver sanningen häraf. Jag 

 sjelf finner bäst detta, men — fri från den hos reseberättare ej ovan- 

 liga benägenheten att öfverdrifva eller framhålla utståndna mödor — 

 vill jag till mitt urskuldande blott påminna derom, att det ej är de 

 stilla, med vårt hvardagliga lif öfverensstämmande dagarne, som i 

 minnet klarast framstå eller i en skildring intaga främsta rummet. 

 För öfrigt gäller det ofvan sagda blott såvida man vill följa kusterna 

 och de vanliga, relatift mera banade vägarne i de af Norman bebodda 

 trakterna. Vill man deremot af någon anledning intränga i de inre, 

 mera obebodda delarne i landet, så förändras förhållandena icke obe- 

 tydligt, men för hvar och en, som har intresse för naturen och dess 

 alster, erbjuda sig äfven på samma gång så många anledningar till 

 sann och verklig njutning, att man ej kan finna sig annat än rikligt 

 belönad för sin möda. Derföre, om jag skall i korthet afgifva ett 

 total-omdöme om den nu skildrade resan, måste jag upprigtigt be- 

 känna, att en intressantare och njutningsrikare sommar än den sed- 

 nast förflutna har jag aldrig upplefvat, och att detta vistande i Fin- 

 marken hos mig upptändt en liflig åstundan att, då tid och andra 

 omständigheter det medgifva, få dit återvända för att fullfölja de på- 

 började undersökningarne. Och för dessa finnas rika fält, ty stora 

 sträckor finnas, inom hvilka ingen botanist ännu satt sin fot, och der- 

 före — långt ifrån att med Bayard Taylor instämma i den Italienske 

 positif-spelarens i Wadsöe half-norska yttrande: "jeg voglio ikke ri- 

 tornare", är det just till dessa trakter min högsta längtan står. 

 Upsala den 8 Mars 1858. 



