Undersökning af Pyrosmalith. 99 



mitt förfogande, och det må derföre tillåtas mig att begagna detta 

 tillfälle för att hembära honom min tacksamhet för denna uppoffring. 



Innan vi öfvergå till framläggande af de analytiska bestämmelser, 

 som blifvit af oss verkställda, torde en kort redogörelse för Hisingers 

 undersökning vara af nöden dels för att sålunda lemna tillfälle till en 

 jemförelse mellan de vunna resultaterna dels ock för att angifva de 

 genom densamma mindre fullständigt utredda förhållanden, hvilkas när- 

 mare granskning utgjort det hufvudsakliga syftemålet med våra försök. 



Den första af de tvänne analyser, hvilka Hisinger verkställt å 



Pyrosmalithen, utgår från det i öppen degel glödgade mineralet och de 



sålunda funna värdena äro, beräknade på 100 delar obrändt fossil, 



följande: 



Kiselsyra 35,40 



Jernoxid 32,eo 



Manganoxid 1 ) 23,91 — 21,49 Mn. 



Lerjord 0,60 



Saltsyra och Vatten 6,50 (såsom glödgningsförlust.) 

 Det sätt, hvarpå här summan af chlor- och vattenhalten blifvit 

 bestämd, innebär icke någon sådan tillförlitlighet, att det funna värdet 

 kan anses vara ens approximativt riktigt, ty äfven under förutsättning, 

 att de vid kiselsyran bundna metalloxiderna icke underginge någon för- 

 ändring genom upphettningen, och oafsedt den oriktighet, som måste 

 uppstå till följe af det vid chloren bundna jernets oxidation, måste lik- 

 väl en felaktighet uppkomma på grund af det förflygtigande af jern- 

 chlorid som Hisinger iakttagit vid mineralets glödgning i slutet kärl, 

 hvarvid han fann, att en sur vätska öfverdestillerade, som var svagt 

 gul af upplöst jernchlorid. Af sist anförda förhållande följer jemväl, att 

 ej heller jernhalten, sådan den blifvit funnen i föreliggande analys, kan 

 betraktas såsom fullt riktig, enär den måste hafva utfallit mindre än 

 den i sjelfva verket skulle vara, möjligen ytterligare minskad genom 

 den omständigheten, att jernoxiden, utfälld såsom benzoösyradt salt, 

 glödgades och vägdes utan att förut behandlas med ammoniak till 

 syrans aflägsnande. Af de genom denna analys erhållna bestämmel- 

 serna är det sålunda endast värdena på kiselsyra och mangan, som 

 kunna betraktas såsom adaequata uttryck af de i mineralet ingående 

 mängderna af dessa ämnen. 



1) Vid tiden för denra undersökning skiljde man ej ännu mellan Manganoxidoxi- 

 dul och Manganoxid. De anförda värdena äro beräknade af de 23,io % Mn Mil, 

 hvilka Hisinger funnit. 



