1 00 J. Lang. 



Ilisingers andra analys hade förnämligast till ändamål att utrö- 

 na mineralets chlorhalt. Det decomponerades derföre med salpetersyra 

 i slutet kärl, och sedan kiselsyran afskiljts, fälldes lösningen med sal- 

 petersyrad silfveroxid, hvarefter de öfriga beståndsdelarne bestämdes. 

 De sålunda funna värdena äro : 



Kiselsyra 35,850 



Jernoxid 35,480 



Manganoxid (Mn Mn) 23,444 (— 24,26; Mn =Mn 21,si) 



Saltsyra 2, o o 5 



Kalk j ord 1,2 1 o 



Härvid bör erinras, att den upptagna qvantiteten saltsyra är be- 

 räknad ur chlorsilfret betraktadt såsom saltsyra d silfveroxid Äg M 2 

 (Äg: M 2 = 80,oo : 19,1c 1 )), hvarföre, med en riktigare beräknings- 

 grund, den funna mängden Ag -Cl ger en chlorhalt af 3,77 %. Med af- 

 seende på sjelfva sättet för chlorbestämningen skulle möjligen kunna 

 anmärkas, att en förlust kunnat uppstå derigenom, att den vid mine- 

 ralets digestion med salpetersyra uppkommande qväfoxiden, hvilken 

 enligt Hisingers uppgift tid efter annan utsläpptes ur det täppta kär- 

 let, fört med sig någon liten del af de bildade chlorhaltiga produkterna. 

 Den större jernhalt, som denna analys utvisar i jemförelse med 

 den förra, har sin förklaring uti hvad ofvanföre blifvit antydt med af- 

 seende på de orsaker, hvilka föranledt en oriktighet vid jernbestämnin- 

 gen, då det glödgade mineralet valdes till utgångspunkt; men ehuru 

 sålunda det sist funna värdet måste betraktas såsom det riktigare, 

 torde likväl dervid kunna anmärkas, att detsamma bör hafva utfallit 

 i någon mon för högt, enär deruti ingår den lerjordshalt, som den för- 

 sta analysen angifver och möjligen dessutom något kiselsyra, hvarpå 

 jernoxiden icke blifvit pröfvad. 



Om bägge analyserna gäller föröfrigt, att den afskiljda kiselsyran 

 ej blifvit underkastad något prof till bestämmande af dess renhet; 

 men i betraktande af den öfverensstämmelse, som visar sig mellan de 

 i båda fallen funna värdena, oaktadt mineralets decomposition skedt 

 på olika vägar, torde med sannolikhet kunna antagas, att den funna 

 kiselsyrehalten icke i någon väsentlig mon skiljer sig från den verkliga. 

 Vid beräkningen af mineralets sammansättning utgår Hisinger 

 från de genom den sist anförda analysen vunna resultaterna, och med 

 stöd deraf, att mineralets vattenhalt, ehuru ej närmare bestämd, likväl 



1) Berzelius. "Tabell som utvisar vigten af större delen vid den oorganiska kemiens 

 studium märkvärdiga enkla och sammansatta kroppars atomer." Stockholm 1818 p. 45. 



