Undersökning af Pyrosmalith. 101 



synes vara större än den förlust af 1 %, som analysen utvisar, anser 

 han sig böra antaga att manganen och jernet ej ingå i mineralet med 

 samma oxidationsgrader, hvari de vid analysen blifvit bestämda, och 

 betraktar derföre mineralets hufvudmasa såsom ett bisilikat af man- 

 ganoxidul och jernoxidul mnS 2 +fS 2 . — Med afseende på den ingå- 

 ende chlorföreningen åter antager han dels på grund af mineralets 

 förhållande vid upphettning i slutet kärl, dels ock till följe af dess 

 olöslighet i vatten, att densamma är saltsyrad jernoxid förenad med jern- 

 oxid till ett basiskt salt, hvilket dessutom såsom constituent skulle 

 innehålla vatten 1 ). 



Såsom det egentliga resultatet at sin analys framställer han der- 

 före följande: 



Kiselsyra 35,?so 



Jernoxidul 21,sio 



Manganoxidul 21,uo 



Basisk saltsyrad jernoxid 14,095 (Fe M 3 + 3 Fe) 

 Vatten och förlust 5,895 



livarvid han anser den egentliga vattenhalten vara 4 %, utgående från 

 den förutsättningen, att vattnet bör innehålla lika mycket syre som 

 jernoxiden i det basiska saltet. 



Af den gjorda framställningen synes, att det ofullständiga i dessa 

 analyser, åtminstone såvidt deraf en osäkerhet med afseende på mine- 

 ralets sammansättning kunnat härflyta, ligger uti en mindre noggran 

 bestämning af vattenhalten jemte frånvaron af alla data till ett säkert 

 bedömande af de ingående metallernas oxidationsgrader. 



Pyrosmalithen, sådan den förefans uti de stuffer, hvarur materia- 

 let till förfrs analytiska försök heintades, visade i allmänhet samma 

 yttre karakterer, som blifvit af Hisinger apgifna. Krystallerna, sex- 

 sidiga prismer utan tillspetsning och af \ till 1 tums längd, omgåfvos 

 närmast af kalkspath, som var invext i en grön matrix, med här och 

 der spridda korn af magnetisk jernmalm samt en och annan svafvel- 

 kiskrystall; deras fria ytor voro matta och af en smutsigt grön i lef- 

 verbrunt dragande färg och äfven genomgångsytorna, såvidt de lågo 

 i dagen, visade i jemförelse med de friska en svagare glans och en i 



1) Den halt af lerjord och kalk, som de särskildta analyserna utvika, anserj Hisin- 

 ger såsom beroende på främmande inblandningar, hvarföre de icke ingå i beräkningen 

 af mineralets sammansättning. 



