Undersökning af Pyrosmalith. 103 



eg. vigten till 2,895 — 3,oos, hvaremot mineralet i sitt oförändrade till 

 stånd eger en hårdhet af 6,5 — 7,5 l ) och väger 3,173 — 3,iso. 



Då de yttre karaktererne hos den Pyrosmalith, som gifvit mate- 

 rialet för vår undersökning, icke fullkomligt öfverensstämde med de af 

 Breithaupt för Nordmarks-varieteten angifna, hvarken med afseende 

 på färgnyancen eller den ogenomskinlighet, som han anser tillhöra den- 

 samma, så utvaldes med största sorgfällighet fina splittror af minera- 

 let till bestämmande af dess egentliga vigt. Trenne särskilda försök, 

 af hvilka tvänne verkställdes å samma mineralstycken gåfvo 3,1703, 

 3,174 och 3,i68 (temperaturen 14° — 15° C.) 



Den nära öfverensstämmelsen mellan dessa tal och dem Breithaupt 

 funnit för den icke vittrade varietetens specifika vigt, föranledde en 

 pröfning af mineralets hårdhetsgrad, för att utröna, huruvida äfven i 

 detta hänseende en motsvarande likhet gjorde sig gällande. Härvid 

 visade sig, att såväl Skapolith från Arendal som Apatit från Schlac- 

 kemvald och Moroxit från Pargas med lätthet repa Pyrosmalithen, 

 utan att sjelfva taga något intryck derutaf, hvaremot Flusspath repas 

 af densamma, men ej sjelf gör något intryck på Pyrosmalithen, hvar- 

 för mineralets hårdhetsgrad efter den af Jlohs uppgjorda skalan skulle 

 vara 4,5 2 ), enligt Breithaupt åter 5,5. 



I detta afseende synes sålunda en väsentlig skiljaktighet ega rum 

 mellan den af oss undersökta Pyrosmalithen och de varieteter af 

 mineralet, för hvilka Breithaupt funnit lika eller föga afvikande egent- 

 lig vigt, en skiljaktighet, som tyckes antyda, att i detta fall en olika 

 specifik vigt ej betingar en motsvarande olikhet i hårdheten hos ett 

 och samma mineral. 



Såsom förut blifvit antydt, hafva de analytiska försök, hvilka vi 

 anställt å Pyrosmalithen, haft till närmasta syftemål ett noggrannare 

 utrönande af mineralets vattenhalt och de deri ingående metallernas 

 syrsättningsgrader ; men då bestämningen af constituenterna i öfrigt 

 äfven om den icke ledde till andra resultater än de redan funna, lik- 

 väl alltid borde ega ett värde såsom en bekräftelse af dessa och dess- 

 utom i viss mon kunde tjena såsom kontroll på de af oss egentligen 

 afsedda bestämmelserna, så har äfven en sådan blifvit företagen. 



1) Härvid bur erinras, att Breithaupt följer den af honom uppställda tolfdelade hård- 

 hetsskalan och att sålunda de här uppgifua talvärdena utmärker att Pyrosmalithens 

 hårdhet har till gränsor å ena sidan Kalkspath (4) å den andra Adular (8). Handb. 

 der Mineralogie Bd. I s. 377. 



2) Samma hårdhet, som vi här hafva funnit, angifver jemväl Erdmcm uti sin "Läro- 

 bok i Mineralogi". Stockholm 1853 s. 384. 



