Undersökning af Pyrosnialith. 105 



ga ammoniak aliska vätskan utgör 0,2029 gr. Ag Cl, motsvarande 0,05016 

 gr- -Cl. 



c) Sedan det i öfverskott tillsatta silfret blifvit aflägsnadt genom 

 chlorvätesyra, fälldes lösningen med ammoniak och den urtvättade fäll- 

 ningen behandlades med kalilut i kokning. 



d) Den sålunda erhållna lösningen neutraliserades med chlorväte- 

 syra och fälldes med kolsyrad ammoniumoxid. Det glödgade praäcipi- 

 tatet vägde 0,oo54 gr. och lemnade vid behandling med chlorvätesyra 

 ett residuum af 0,0021 gr. 



e) Den vid kokning med kali olösta återstoden löstes i chlorväte- 

 syra, lösningen neutraliserades med ammoniak och fälldes med bern- 

 stensyrad ammoniumoxid. Den med kallt vatten urtvättade fällnin- 

 gen behandlades på filtrum med ammoniakhaltigt vatten, och sedan 

 detta blifvit aflägsnadt genom förnyad tvättning med rent vatten, glöd- 

 gades densamma och betans väga 0,47 1 8 gr., som vid behandling med 

 saltsyra lemnade en olöst återstod af 0,008 gr. 



f) Filtratet efter första ammoniakfällningen c) försattes med vätesvaf- 

 ladt svafvelammonium. Det afskiljda mangansulphuretet urtvättades 

 med iakttagande af nödiga försigtighetsmått, löstes i chlorvätesyra, 

 fälldes i kokning med kolsyradt natron, afdunstades dermed till torr- 

 het och upptogs ånyo med vatten. Den olösta återstoden tvättades 

 och glödgades tills constant vigt erhölls, hvilken utgjorde 0,25 1 gr. 



g) Filtratet efter svafvelmangan försattes med chlorvätesyra och 

 upphettades till utdrifvande af vätesvaflan, neutraliserades derefter med 

 ammoniak och behandlades med oxalsyrad ammoniumoxid. Den af- 

 skiljda oxalsyrade kalken öfverfördes till svafvelsyradt salt och vägde 

 såsom sådant O.0219 gr., hvilket motsvarar 0,oo9 gr. Ca. 



h) Filtratet efter den bernstensyrade jernoxiden e) fälldes med 

 hydrothion-ammoniak; fällningen behandlades på enahanda sätt, som 

 vid f) blifvit angifvet, samt betans väga 0,o574 gr., och lösningen pröf- 

 vades med oxalsyrad ammoniumoxid, hvarvid likväl endast spår af 

 kalk visade sig. 



i) De i bestämningarne f) och h) erhållna qvantiteterna mangan- 

 oxidoxidul behandlades gemensamt med chlorvätesyra och gåfvo en 

 återstod af 0,ooi3 gr. kiselsyra. 



Såväl filtratet efter den oxalsyrade kalken g) som det efter svaf- 

 velmangan h) pröfvades på talkjord, men i intetdera kunde dess när- 

 varo spåras. 



