108 J. Lang. 



ning af kiselsyran, hvarvid erhölls 0,3612 gr., som vid lösning i kol- 

 syradt natron lemnade en återstod af 0,ooi6 gr., och med betraktan- 

 de af denna såsom odecomponeradt mineral utgör den funna kiselsyran 



BI. Då emedlertid med den concentrationsgrad, som cliamseleon- 

 lösningen vid nyssnämnde försök egde, observationsfelen kunde utöfva 

 ett märkbart inflytande, förnyades detsamma med en mera utspädd 

 titreringsvätska: 100 C. C. = 0,644—0,645 gr. metalliskt jern. 



Till oxidation af jernoxidulhalten i ],i33 gr. mineral visade sig 

 af denna lösning erfordras 39,6 C. C, hvilket med titrens medelvärde 

 motsvarar 0,3423 gr. Fe. 



Beräknade i procent af de använda vigtsqvantiteterna mineral 

 blifva de sålunda funna jernoxidulmängderna 



1. 2. 



30,43 30,21. 



Då dessa försök gifvit nyssnämnde resultater med afseende på det 

 i mineralet befintliga jernets oxidations grad, var naturligen all pröfning 

 på manganens syrebindning öfverflödig. 



C. Undersökning af PyrosmalitJi genom upphettning 

 till högre temperaturgrader. 



Såsom redan blifvit omnämndt, hafva alla i det föregående an- 

 förda bestämningar utgått från det vid vanlig temperatur i torr luft 

 eller under luftpumpens recipient torkade mineralet ; men ehuru detta 

 tillstånd måste anses närmast motsvara det naturliga, syntes det lik- 

 väl såväl i allmänhet vara af intresse för mineralets kännedom som 

 af speciel vigt för vattenbestänmingen att utröna, huruvida Pyrosmali- 

 then i likhet med flera andra vattenhaltiga mineralier vid olika tem- 

 peraturer afgifver en större eller mindre del af sin vattenhalt. 



Ett försök i detta afseende anställdes derföre sålunda, att mine- 

 ralet upphettades i en ström af torr kolsyregas, hvarvid jemväl var 

 sörjdt för uppfångandet af de flygtiga produkter, hvilka jemte vatten- 

 ångorna möjligen kunde bortgå. Mineralet utsattes på sådant sätt 

 först för 100 ° värme under 3:ne timmar, men visade sig efter denna 

 tids förlopp icke hafva aftagit i vigt. Temperaturen stegrades derpå 

 till 150° och slutligen till 200", utan att likväl någon vigtsförlust gaf 

 sig tillkänna, och mineralpulvret visade vid upphettningens slut full- 

 komligt samma utseende, som det efter torkning vid vanlig tempera- 

 tur egde. 



I. 1. Sedan sålunda blifvit utrönt, att Pyrosmalithen icke lider 

 någon föröndring vid 100", företogs vattenbestämningen på sådant sätt, 



