110 .T. Lang. 



vid svag glödgningshetta, en bestämning af mineralets vattenhalt kunna 

 erhållas, i det att den dervid uppkommande vigtsförlusten borde mot- 

 svara summan af chlor- och vattenhalten och, då den förra blifvit ut- 

 rönt genom föregående bestämningar, den sednare lätt kunde beräknas. 



Vid de tvänne försök, som på detta sätt anställdes, upphettades 

 reductionsröret öfver en Berzeliansk spritlampa till mörk rödglödgning 

 och upphettningen fortsattes så länge chlorvätesyra bortgick och vat- 

 tenångor afsatte sig, hvarefter röret fick afsvalna i vätgasströmmen 

 och vigtsförlusten bestämdes. 



De båda bestämningarnes resultatei* voro följande: 



1. l,o<) gr. mineral gaf en vigtsförlust af 0,i2 gr., hvilket ut- 

 gör 11, '»i '/,,, som med afdrag af 3,79 % -£l utvisar en vattenhalt 

 af 7,2-2 %. 



2. 0,s.372 gr. mineral visade sig hafva förlorat 0,099 gr. i vigt, 

 motsvarande 11,41 %, som med afdrag af chlorhalten angifver en 

 vattenhalt af 7,46 %. 



Efter att sålunda hafva redogjort för enskildtheterna af de olika 

 försök som blifvit anställda, återstår att sammanfatta de särskilda 

 resultaterna, för att derigenom erhålla en öfverblick af dessa och deras 

 inbördes förhållande. 



utvaldes med omsorg smärre väl flutna partier ur slaggmassans inre och af dessa an- 

 vändes den innersta kärnan. Af det under luftpumpens recipient torkade slaggpulfret 

 användes l,264i gr. till försöket. Reductionsrörets upphettning skedde medelst Ber- 

 zelianska spritlampan och temperaturen stegrades ej högre än till mörk rödglödgning. 

 Efter '/ 2 timmas upphettning visade sig en vigtsförlust af 0,oo78 gr-; hvilket mot- 

 svarar 0,61 %• 



Ett annat försök anställdes å Arfwedsonit, som efter den äldre uppfattningen (enligt 



Kobell) skulle vara Na Si -f" Fe3 8i 2 ". Vid samma behandling, som vid det före- 

 gående försöket blifvit angifven, gaf O.sss gr. af detta mineral en förlust af O.oosr 

 gr., hvilket motsvarar l.ot %. 



Vid anförandet af dessa försök förbise vi icke, att desamma ej kunna ega ett all- 

 männare e.lcr högre värde än såsom en approximativ bestämning af de resultaters 

 tillförlitlighet, hvilka kunna erhållas genom tillämpningen af samma förfaringssätt på 

 ryrosmalith till utrönande af dess vattenhalt, och om än beskaffenheten af de silika- 

 tcr, hvilka användts till pröfningen, skulle kunna leda till den förmodan, att de vigts- 

 förluster försöken angifva, berott icke så mycket på en reduetion af silikatets jern , 

 som fastmera på fremmande inblandningar, så måste methoden likväl såsom vatten- 

 bestämning i ett sådant fall som det föreliggande endast betraktas såsom användbar 

 att i viss mon kontrollera de genom directa försök funna värdena. 



