118 C. T. Odhner. 



tidens slut finner en och annan egentlig köpstad omtalas i vårt land. 

 Man skulle till och med kunna tänka sig, att städer sådana som 

 Birka, Kalmar, Liodhus, tidigt i mångsidig beröring med utlandet, 

 redan nu genom en skild ordning varit afsöndrade från landsbyg- 

 den: man saknar dock helt och hållet underrättelser derom 1 ). Några 

 direkta impulser utifrån kunde dock ännu ej komma i fråga, ty han- 

 delsgebietet inskränkte sig väl till länderna kring Östersjön, der 

 inga egentliga städer ännu blifvit anlagda. Annat var förhållandet 

 med de äldsta Danska och Norska köpstäderna: de förra kommo ti- 

 digt under inflytande af Tyska sedvänjor, de senare af Engelska. 

 Dels fick gilleväsendet hos dem tidigt insteg 2 ) och blef en mäktig 

 häfstång till städernas lyftande, dels började snart konungarne, syn- 

 nerligen i Norge, att anlägga samt efter utländska mönster privilegiera 

 och inrätta köpstäder 3 ). Intetdera inträffade i Sverige : dess städer 

 fingo länge utveckla sig helt och hållet för sig sjelfva och utan någon 

 pådrifvande inflytelse utifrån — såvida man ej vill räkna Kyrkan som 

 en sådan. Sannt ar väl, att flera städer genom henne erhöllo stark 

 tillväxt och att några till och med hafva henne att tacka för sitt 

 upphof, men något nytt uppslag, något ferment till nya bildningar 

 gafs genom henne ej åt våra städer, utan allt fortfor att gå sin lugna 

 ostörda gång. Förhållandet bildar en skarp kontrast till det sam- 

 tidigt snabbt uppväxande stadsväsendet i Tyskland: hos oss framstodo 

 städerna af sig sjelfva såsom frukter af ostördt om ock långsamt fram- 

 skridande civilisationsarbete, i Tyskland åter var det i allmänhet just 

 bristen på ordning och lag, på frid och rättssäkerhet, som fram- 

 tvingade stadsväsendet, hvilket derföre också utväxte till sådana 

 proportioner, att det slutligen sprängde det gemensamma enhets- 

 band, som förenade delarne med det hela eller staten, och ställde 

 sig utom den senare såsom en abnorm samhällsbildning. Härigenom 

 framkallades mellertid en yppig växtlighet: stadslifvet fick der en rör- 

 lighet, mångsidighet och glans, hvaraf Norden knappt kunnat framvisa 

 en matt skuggbild. Liksom samhällsbildningen i allmänhet hos oss 



1) De äldsta spåren till en stadsstyrelse af Skandinaviskt ursprung finnas i de af 

 Danskar bebodda nordliga städerna i England under 900-talet, der municipal-förvalt- 

 ningen tillhörde 12 s. k. Laghamän: se Lappenberg Geschichte von England I, s. 612. 



2) Det framträder i Norge redan i senare hälften af 1000-talet, i Danmark om- 

 kring 1100: se Munch Det Norske Folks Hist. II, s. 441 och Allén Danm. Hist. 

 (5:te Udg.) s. 94—7. 



3) Deri utmärkte sig isynnerhet de vidtbereste och om främmande seder väl un- 

 derkunnige Olof Tryggvason, Sigurd Jorsalafarer m. fl. 



