120 C. T. Odhner. 



under Medeltiden blott var en fixering af gällande rättsförhållanden, 

 så blef det här blott fråga om att afpassa lagstadgan dena efter de i 

 städerna sedan länge herrskande sedvänjorna. Någon administration i 

 egentlig mening förekom väl ännu ej, men de första spåren af en så- 

 dan måste naturligtvis tidigt visa sig inom folkrikare och närmare 

 slutna samhällen, der vissa gemensamma angelägenheter blott af nå- 

 gra få kunna bestyras och derföre ordningsmän måste utses till deras 

 förrättande. Dessa voro dock ingenting annat än vanliga medborgare, 

 utan någon egentlig och stadgad embetsmyndighet *). 



Vi se häraf, att våra städer, liksom våra öfriga fria kommunal- 

 samfund, i början framträdde med stark demokratisk hållning. Ko- 

 nungamakten torde ännu föga befattat sig med städerna: hon var vid 

 denna tiden för mycket i sin linda, for litet medveten om sitt mål för 

 att aktgifva på stadsväsendet eller ifra för dess utveckling. För öfrigt 

 finner man icke på regentlängden före Birger Jarl någon egentlig or- 

 ganiserande förmåga. Det är väl icke otänkbart, att en och annan 

 Biskop vidtagit några åtgärder för sin stiftsstads förkofran eller till 

 och med meddelat honom vissa privilegier, men man kan derom blott 

 framställa gissningar. Ej heller har veterligen någon Svensk re^ent 

 före Birger Jarl egnat städerna och deras näringar någon synnerlig 

 uppmärksamhet. Fogdemakten framträdde först vid denna tid 2 ) i 

 Svenska städerna, under det i de Norska Konungens Fogdar eller 

 Gjaldkere omtalas redan under Sigurd Jorsalafarer 3 ), och i Sverige 

 är det först omkring år 1250, som vissa städer i offentliga handlingar 

 förekomma under den utmärkande benämningen civitates, villa? foren- 

 ses 4 ). Dermed menades utan tvifvel sådane städer, hvilka redan länge 

 utgjort sjelfständiga samhällen med egna rättssedvänjor 5 ), som visser- 

 ligen i det hela öfverensstämde med landsrätten, men i följd af vissa 



1) Här förtjenar anmärkas, att äfven i Liibeck Rådet i början uppträder under 

 den anspråkslösa benämningen cives lubieenses. Consnles förekommer der ej förr än 

 1201: Frensdorff a. st. s. 41. 



2) Detta embete omnämnes ej uttryckligen i urkunderna förr än sista decenniet 

 af 1200-talet, men då det i Bjärköallätten omtalas såsom förut befintligt, kan man 

 väl våga bänföra dess uppkomst till medlet af seklet. 



3) Munch a. st. II, s. 990. 



4) Se Dipl. Sv. N:is 376, 404, 600, 611, 989 m. fl. Ang. dessa båda latinska 

 benämningar se Förf:s Bidrag till Svenska städernas och Borgareståndets Historia 

 s. 16, n. 



5) Att så verkligen var fallet, kan man äfven sluta af senare handlingar från 

 slutet af 1200- och början af 1300-talet, der det talas om gamla rättsprivilegier, con- 

 svetudines approbatae o. s. v. Se Dipl. Sv. 3019, 3126 m. fl. 



