126 C. T. Odhner. 



De voro försedda med underordnade biträden och voro genom högre 

 viten skyddade för missfirmande *). För sin tjenst åtnjöto de ingen 

 annan förmån än en viss andel af böterna 2 ). — Fastän nu koncen- 

 trerandet af en så vidsträckt myndighet hos Fogden och Rådet inne- 

 bar ett stort steg i Aristokratisk rigtning, och detta drag möjligen blef 

 ytterligare utbildadt i de större städerna vid kusten, som lättare mot- 

 togo impulser från de numer aristokratiskt organiserade Llibska stä- 

 derna, så har dock utan tvifvel menigheterna fortfarande utöfvat ett 

 stort inflytande på de flesta ställen, hvilket äfven antydes i BjR. 



Samma obestämdhet och dunkelhet, som är ett utmärkande drag 

 för Bjärköar ättens stadsförfattning, herrskar äfven rörande detta ämne 

 i alla offentliga handlingar under följande halfsekel ända till St.L. ut- 

 gifvande. De slutsatser som kunna dragas af de spridda urkunder, 

 som finnas qvar, äro i korthet följande. — I följd af Tyskarnes vä- 

 xande inflytande och småningom vunna insteg i alla betydligare stads- 

 samhällen, träffar man nu mer öfverallt en bestämd kommunalmyn- 

 dighet, ehuru på olika sätt framträdande på olika ställen. Fogden och 

 Rådet förekomma oftast, någongång Borgmästare och universitas civiurn : 

 ofta felas någon eller några af dessa 3 ). I Jönköping finner man år 

 1349 en ganska egendomlig organisation: en kungl. förordning för denna 

 stad föreskrifver, att vissa böter skulle utkräfvas af Tolfmännen (de 

 af Magnus Ladulås anbefallte 12 Rådmännen?), Fogden, utsedde män 

 af borgarne samt 2 pålitlige män af Konungens större nämnd 4 ). Det 

 kan sättas i fråga, om med den senare verkligen menas räfste- 

 tingsnämnden eller om dermed betecknas stadens särskilta domstols- 

 nämnd, hvilken fått heta Kunglig på den grund, att städerna nu 

 mer voro underkastade Konungens speciella uppsigt. — Gilleväsendet, 

 som under samma tiderymd genom Tyskarne började utbildas i Sve- 

 rige, har dock ej lemnat några spår efter sig i den egentliga stads- 



1) Bj.R. fl. 11, 12, 21. 



2) Af dessa tillföll en del staden: fl. 14, 21. Stadens förnämsta inkomst var 

 väl eljest den redan från 1276 omnämnda byargälden, sannolikt samma pålaga, som 

 det sedan förekommande skottet. 



3) Så finner man i Linköping 1300 universitas civiurn, 1303 advocatus et con- 

 sules, 1307 blott consules såsom den lagliga myndigheten (D. S. 1322, 1386, 1532). 

 Detta kan sålunda förklara*, att, då de juridiska formerna ännu voro i hög grad sväf- 

 vande, en del af stadsstyrelsen utfärdat dokumenter med samma kraft och verkan som 

 hans plenum. — Fogatemhetet har stundom utöfvats af flera för samma stad (D. S. 

 3026), stundom af en enda gemensamt för flera städer. (För Stockholm och Enkö- 

 ping 1327, se Peringsköld Monum Upl. p. 71, 73.) 



4) Handl. Skand. Hist. XXXII, S. 373. 



