Bidrag till Svenska Stadsförfattningens Historia. 131 



tydande. Detta var ännu blott händelsen med Stockholm, hvilken 

 stad dock stod i alltför nära och oafbruten beröring med den högsta 

 makten, för att någonsin kunna från denna lösgöra sig. Stockholm in- 

 tog likväl flera gånger under Unionstiden en sjelfständig hållning vid 

 de inhemska striderna, än för, än emot Unionskonungarne, och den all- 

 männa opinionen synes hafva tillerkänt denna stad en ej ringa politisk 

 betydelse, liksom äfven vigtiga företrädesrättigheter ofta tillades staden 

 eller hans myndiga Råd af de herrskande partierna för att vinna ho- 

 nom l ). Men å andra sidan finner man ock, att Stockholms ofvan- 

 nämnda ställning stundom föranledt ingrepp i dess lagliga rättigheter. 

 För öfrigt befunno sig städerna under hela 1400-talet i en temligen 

 undanskymd och derföre väl ock oberoende ställning, med stor frihet 

 att utveckla lokala egenheter. Större enhet och större beroende in- 

 trädde med Gustaf I, och sedermera växte oupphörligt det nit och 

 intresse, hvarmed städerna omfattades af Konungamakten, och i jem 

 bredd dermed tilltog naturligtvis äfven den senares inflytande. 



Den som enligt St.L. utöfvade och bevakade de Kungliga rättig- 

 heterna öfver staden, var Konungens Fogat 2 ), som på grund deraf in- 

 tog främsta rummet i den korporation, som utgjorde stadens öfverhet, 

 och deltog i hennes flesta embetsförrättningar. Såsom Konungens 

 ombud var han dock tillika höjd öfver denna korporation oeh be- 

 myndigad att kontrollera densamma. Denna öfvervakande myndighet 

 utöfvades först och främst vid de årliga valen af stadens styrelse, då 

 han vid plikt skulle infinna sig och i händelse af meningsskiljaktig- 

 het under vissa omständigheter hade afgörande rösten 3 ). Att Fo- 

 gaten skulle deltaga i utfärdandet af nya förordningar och påbud, kan 

 man sluta ex analogia, ehuru det icke särskilt omnämnes i St.L. Vi- 

 dare skulle han deltaga i all doms afkunnande 4 ), såsom representanten 

 af den högsta lagskipande makten, medan Rådet ännu ansågs ut- 

 öfva en kommunen tillhörande jurisdiktion. Han skulle med Rådet 

 utfärda kallelser till Rådstufva 5 ) och der sitta för rätta sjelf eller 

 genom "den han före sik skipar" 6 ), under samma ansvar som de öfrige 



1) Se vidare härom längre fram. 



2) Skrifves på mångfaldiga sätt: Fogat, Fugate, Foghota, Foghet, Foghade, Fougde, 



3) Allm. St.L. ("1665 års nppl.) Kg.B. I, VII: tå skulu the rådha, som flere sa- 

 manholda, och bättre skääl hafva och Fogaten medh holder. 



4) Rådst.B. II, § 6: Enga Döma niåghe Borgamestara el. Rådhmän döma, uthan 

 Fogaten el. hans budh är ther när. 



5) Dock ej till s. k. allmän Rådstufva, hvilket skedde genom Borgmästarne : Rådst. 

 B. II, § 4 jmfr. längre fram. 



6) Kpml.B. XXVI, XXXIII; Rådst.B. II, § 6. 



