Bidrag till Svenska Stadsförfattningens Historia. 133 



igenom blef den senare mer lemnad åt sig sjelf, i det Fogdens delta- 

 gande vare sig i administrationen eller i rättskipningen blott sällan 

 kunde komma i fråga. Och derpå torde väl städerna i de flesta fall 

 föga hafva förlorat, åtminstone under Medeltiden, medan Regeringens 

 kontroll öfver underordnade var slapp och hennes inflytande af föga 

 höjande beskaffenhet, såsom ofta blott användt för beredande af 

 inkomster. De personer, som i städerna voro hennes representanter, 

 åtnjöto icke heller ett sådant anseende, att de i likhet med senare ti- 

 ders ståthållare förmådde på ett kraftigare sätt ingripa i stadsstyrelsen. 

 Deremot uppträdde de ofta på ett småaktigt och störande sätt, som 

 bragte staden i harnesk mot dem, i det de gjorde intrång i privile- 

 gierna, "ryckte och kippade" till sig sakören och förbrutet gods förr 

 än domen afkunnats o. s. v. T ). 



I några större städer finner man Statsmakten inför kommunen 

 representerad af flera personer: så hafva t ex. både slottsfogde och 

 stadsfogde deltagit i stadsstyrelsen 2 ). I Stockholm finner man i detta 

 afseende den största mångfalden både till antal och benämningar. Under 

 1400-talet hör man omtalas Konungens Höfvidsman öfver Stockholm, 

 Capitaneus arcis et civitatis, Stadsfogde m. fl. Under Gustaf I och 

 hans söner besattes dessa tjenster på olika sätt: slott och stad öfver- 

 lemnades 1523 åt en Slotts-Fogat eller Befallningsman, 1529 o. 1531, 

 1537 o. 38 i Slottslofven åt flera Befallningsmän och Fogdar, Erke- 

 djeknen i Upsala, ett R.Råd, de 4 Bo gmästarne samt ett antal Råd- 

 män och borgare, 1542 åt 3 öfverste Slottsråd och Ståthållare 3 ), och 

 sedermera vid många tillfällen åt en eller flera Ståthållare -1 ). Till och 

 med Borgmästare förekommer i Stockholm och annorstädes beklädda 

 Fogdemakten u 5 ). De ofvannämnde tjenstemännen hafva ofta flera på 

 en gång deltagit i Rådets förhandlingar och domar, och utom dem 



1) Se t. ex. Lohrnan Arboga Känning s. 148, Stockholms Privil. af 1529 och 1563. 

 Ofta heter det i Priv.brefvcn, att borgarne må åtnjuta vissa förmåner "oqvalde och 

 ohindrade af vår Fogde." — I Åbo utbrast 1498 en "opresning" mellan Fogden och 

 staden, som dock bilades genom en skriftlig förbindelse, ytterligare bekräftad å Råd- 

 srufvan inför Sten Sture, som drog Fogden till ansvar för hans beteende. Se Grönblad 

 Nya källor till Finlands Medeltids Hist. I, N:o 56, och sid. 172, n. 



2) Se t. ex. Grönblad a. st. Nås 56, 113. 



3) Ståthållarne voro vanl. förordnade öfver både slott, stad och län, stundom öf- 

 ver flera dylika på e;i gång. 



4) Se Palmschöldska saml. Topogr. VII efter RRegistr. Stjernman Höfdinga- 

 minne. 



5) Se Elers Stockholm III, 171—3; Wieselgren Ny Smålands Beskr. III. s. 3. 

 Palmsch. Top. VII. 



