134 C. T. Odhner. 



åtskilliga andra i Slottslofven 1 ). De vanligast förekommande och 

 längre fram permanenta embetena voro Ståthållarens, Befalln. mannens 

 och Slottsfogdens, af hvilka åtminstone den senare vanligen å Rådstuf- 

 van tillträdde sitt embete. — Det säger sig sjelft, att den Kungliga 

 myndigheten sålunda representerad i Stockholm skulle uppträda med 

 ojemförligt större anseende och eftertryck 2 ). 



Från och med Gustaf I börjar en vigtig förändring inträda med 



o 



den Kungliga Fogaten. A ena sidan ställdes han öfverallt under strän- 

 gare kontroll från Statsmaktens sida, steg derföre i anseende, samt 

 utrustades äfven med flera nya rättigheter, jemte det att de forna när- 

 mare bestämdes 3 ). Men å andra sidan började hans judiciella myn- 

 dighet, hans deltagande i domar, att alltmer aftaga och komina ur bruk. 

 Detta låg i sakens natur, såsnart kommunens förhållande till staten 

 började klarare inses, och man fann, att den jurisdiktion, som man till- 

 erkänt kommunen i och för sig, blott var en yttring af statsmakten 

 eller Konungens rättskipning, att således Rådet i städerna äfven dömde 

 å dennes vägnar och ej behöfde en särskilt Konungens representant 

 vid sin sida. I somliga städer blef nämnda förhållanden en följd af 

 Fogdens aflägsenhet och hans delade verksamhet. Redan under 1400- 

 talet befinnas ofta dombref utfärdade blott af Rådet eller ock "med Fo- 

 gatens samtycke och närvaro" 4 ), och i Stockhloms Priv. 1529 bemyndigas 

 Rådet att sitta till rätta äfven om Fogaten uteblifver. Då förbud 

 utfärdades för landets fogdar att blanda sig i Domarebefattningar, så 

 började småningom äfven städernas Råd att uppträda med anspråk 

 på samma sjelfständighet. Emellertid dröjde det länge, innan grund- 

 satsen gjort sig allmännt gällande i praxis och slutligen äfven i lag 

 stadfästades. I Gustaf I:s, Erik XIV:s och Johan IILs Instruktioner 

 för Fogdar och Befallningsmän heter det rörande städerna blott, att de 

 skola hafva tillsyn öfver tullens och tiondens utgörande, landsköp o. 

 s. v. 5 ), och efter Borgerskapets 1614 gjorda begäran om upphäfvande 



1) Ex. hos Palmsch. 1. c, Elers a. st. 



2) Man finner på 1520-talet Fogden uppträda med stor myndighet i domstolen: 

 så berättas det flera gånger i Protokollen att "mene rådet stod upp och bad Fogden 

 öfverse med den anklagade för den gången." I Fogdestugan infann sig ofta Rådet 

 till ransakningar. Se Olai Petri Tankebok tryckt af Ekdahl Christiern II:s Arkiv (IV 

 p. 1430, 1435, 1440 m. fl.,). 



3) Så skulle Befalln.männen hafva tillsyn öfver alla stadens utgifter (Sthms Ordin. 

 1557, Kbr. 1598, 1602), uppsigt öfver alla främlingar i staden (Sthms Statut. 1570 

 § 28), i samråd med dem skulle alla stadgar och förordningar utfärdas (Kbr. till Sthms 

 Råd 1573 o. 1578) o. s. v. 



4) Se t. ex. Wangstclius Disp. de Thorshälla 1782 p. 8. 



5) Sami. af Instruct. för Landtregeringen s. 1 — 38. 



