Bidrag till Svenska Stadsförfattningens Historia. 137 



Under ifrågavarande tiderymd utfärdades högst få allmänna för- 

 ordningar, rörande städernas författning, och de enskilta innehålla säl- 

 lan något dylikt af mer framstående art. Till de förra höra blott 

 några tillägg till Stadslagen eller ändringar deri, såsom Erik XII:s 

 stadga om skärpt straff för "sidvördning eller sampning" mot Fogaten 

 och Rådet af 1357 l ) och vidare den vigtiga författningsändrin- 

 gen 1471, då Tyskarne uteslötos ur Rådet. De senare utgöras huf- 

 vudsakligen af en hel serie privilegier och frihetsbref för hvar stad, 

 som vanligen innehålla bekräftelse på gamla förmåner eller meddelande 

 af nya, men hvilka sällan röra någon punkt af författningen. De i 

 detta afseende ojemförligt vigtigaste privilegiisamlingar äro Stockholms, 

 hvilken stad af naturliga skäl blef föremål för Konungarnes särskilta 

 och omedelbara uppmärksamhet. Fundationsprivilegier förekomma under 

 äldre tider mera sällan, från slutet af 1500-talet blifva de talrika, 

 isynnerhet genom Carl IX som Hertig och Konung. De innehålla en- 

 dast ett meddelande af stadsrätt i öfverensstämmelse med "andra vare 

 köpstäder" i riket eller i ett visst landskap. De flesta privilegiibref 

 gå derpå ut att tilldela städerna hvarjehanda jordar, lägenheter 2 ), 

 skattefriheter och andra inkomstkällor 3 ), och det är under 1400- och 

 1500-talen som grunden lades till den stora skiljaktighet i skatte- 

 väsende och finansförhållanden, som ännu i dag förefinnes mellan Sve- 

 riges städer 4 ). Ständigt återkommande i nästan alla privilegier äro 



1) Olai Petri Krön. s. 132. KgB. XXVI, EÖB. XXVII. 



2) Städernas fastigheter betraktades framgent såsom orubbliga ocb oafhände- 

 liga, i motsats till landtkommuncrnas jordområden, som ansetts knnna af Konungen 

 efter behag förändras (jtnfr Kommunalbetänk. 1859 p. XXXII). Det var dock blott 

 få donationer, som uttryckligen gåfvos till evärdelig ego (t. ex. Kbr. till Upsala 1529, 

 Priv. f. Jönköping 1596 § 9, d:o för Åbo 1600 § 3 m. fl.); i några förekomma in- 

 skränkningen: till behaglig tid (ss. i Kbr. till Gefle 1557, till Westervik 1590 m. fl.), 

 i de flesta utsäges derom ingenting bestämdt. För somliga skulle årlig ränta betalas. 



3) Stundom mot fullgörande af vissa vilkor, såsom bygg. af stenhus o. s. v. 1564 

 utfärdades ett "Edikt" om återkallandet af de åt vissa städer beviljade privil. , emedan 

 de ej fullgjort vilkoren. RRegistr. För öfrigt voro Priv. sällan ställda på behaglig tid. 



4) De vigtigaste förmåner ocb inbringande rättigheter, som tilldelades städer på 

 olika tider äro följande: hamn- bro- och pålepenningar, 20:de eller 10:de penningen 

 af allt utarf (det förra enl. Priv. f. Upsala 1570 § 5, det senare i Priv. f. Kalmar 

 1572 § 3, f. Åbo, Wiborg och Borgå 1607, f. Köping 1608, f. Enköping, Trosa 

 och Ulå 1610, f. Wasa 1611), vidare förbrutna fastigheter h. o. h. eller delvis (flera 

 af de sist anf. Priv.), lösören efter bortflyttade främlingar (se d:o), Danaarf h. o. h. 

 eller halfparten (Privv. f. Kalmar ,2 / 4 1600, Trosa och Ulå 1610). Genom Handels- 

 Ord. af 1614 (§ 14 o. 15) och 1617 (§ 18 o. 19) fingo alla städer rätt till 10 Dr 

 för hvart öre i skatt af inrikes och 10:de penningen af utrikes flyttande borgare, samt 

 3:djo p. af utrikes gående arfvegods till halfparten. 



