Bidrag till Svenska Stadsförfattningens Historia. 141 



lig eller verldslig immunitet. Genom förläningars utdelande och för- 

 pantningar till enskilta personer undandrogos flera städer i vissa fall 

 konungens omedelbara uppsigt och beskydd. Redan 1279 finner man, 

 att konungen åt biskop Henrik i Linköping medgifvit full konungslig 

 rätt öfver en stad, som den senare tänkte anlägga i Småland ] ). Från 

 medlet af 1300-talet blefvo dylika förläningar allt vanligare, såväl till 

 prester och kloster, som till verldsliga herrar. Som ex. på det förra 

 anföra vi Wadstena priv. af 1400, enligt hvilka eganderätten till grun- 

 den jemte tomtören och dagsverken tillerkändes Klostret 2 ), samt för- 

 läningen af Upsala stad till Erkebiskop Jöns Bengtsson på 1460-talet. 

 I Wadstena skulle enligt ett K. Christoffers bref Borgmästare och 

 Rådmän tillsättas "med abbadysenes raadh oc fulbordh", äfvensom in- 

 för henne aflägga räkenskap för uppbörden 3 ). De främmande furstar 4 ) 

 eller inhemska store, som från medlet af 1300-talet innehaft Svenska 

 städer som förl aning eller pant, hafva utan tvifvel icke blott upptagit 

 Konungens skatt, utan äfven utöfvat alla Konungsliga rättigheter öfver 

 städerna, utfärdat privilegier och tillsatt Fogdar 5 ). Under Albrekts 

 regering behandlas de i pantebrefven såsom de alls icke anginge Sve- 

 riges Konung. De städer, som längre fram kommo under Hertigdötnena, 

 hafva der åtnjutit samma rättigheter och skydd som förut, och van- 

 ligen till och med vunnit på bytet. Inskränktare var den makt, som i 

 Grefskapen 6 ) utöfvades öfver der befintliga städer. I de äldsta för- 

 läningsbrefven af 1561 och 1562, hvarigenom Bogesund och Wester- 

 vik kommo under Grefvarne Ros och Sture, namnes ej något närmare 

 angående rättsförhållandet 7 ), men i ett bref af 1570 för Sturefamiljen 



1) Volumus quod dicta villa — — tam in regnlibus causis et juribus, quam Epi- 

 scopalibus, dicto Episcopo et snis successoribus pei-tineat pleno jure. D. S. 686. 



2) Lagcrbring Svea Rikes Hist. IV, s. 264. 



3) Wadstena Klosters Copie-bok å Kongl. Bibi. i Stockholm. 



4) Så innehades Kalmar under lång tid först af Holsteinska Grefvarne (1361 — 4), 

 derpå af Hertig Albrekt från Meklenburg: på samma sätt Nyköping, Thorshälla, We- 

 stervik m. fl., se Styffe Bidr. till Skand. Hist. p. L o. XCVII samt n:is 36, 41, 42, 

 50, 63. 



5) Se t. ex. två bref till Arboga af 1480 o. 84 begynnande: "Jag Nils Sture, 

 Höfvidsman på Westerås och öfver Dala", deri denne tilldelar privil. och kallar Fog- 

 den "sin Fogeta." Lohman a. st. s. 31, 32. Jemför äfven Grönblad a. st. n:o 56 o. 

 pantebrefvet på Söderköpings stad 1419 hos Lagerbring IV, Bil. 1. 



6) Äfven till andra bortförläntes städer under 1500-talet: så Jönköping 1522, 

 Linköping, Skenninge o. Wadstena 1533, Söderköping 1537 m. fl. 



7) Det Ros'ska Grefvebrefvet tryckt i Nya Sv. Biblioth. II, i, s. 21 , det Stureska 

 af Siwers a. st. s. 349 — 53. 



