142 C. T. Odhner. 



tillägges Grefven rättighet att anlägga nya städer på sitt område, äf- 

 vensom att döma i andra instansen x ). Privilegier utdelades fortfarande 

 direkte af Konungen, men deremot förestods staden af Grefvens Fog- 

 de 2 ). — Slutligen har det äfven inträffat, att en stad erhållit en 

 annan i förläning, såsom då Gestrikland och Upsala stad 1470öfver- 

 lemnades åt Stockholm som säkerhet för en fordran. 



II. Stadskommunens organisation. 

 Vi hafva redan nämnt, att den af Magnus Eriksson utfärdade 

 allmänna Stadslagen utgör grundvalen för städernas författning under 

 hela tiderymden, och det är först med Carl IX, som nya grundsatser 

 börja uttalas, grundsatser, som dock icke erhöllo någon bestämd form 

 eller blefvo djupt ingripande förr än genom Gustaf Adolfs och Axel 

 Oxenstjernas organisationer. Icke heller undergick St.L. någon allmän 

 ombildning, någon betydligare förändring efter nya tidsförhållanden, 

 om man undantager 1471 års stadga. Deremot har St.L. under ti- 

 dernas lopp blifvit temligen modifierad i enskilta punkter: St.L. har i 

 flera afseenden varit beräknad för ett annorlunda beskaffadt stadslif 

 än det Svenska då förtiden var, och då främmande, obekanta inrätt- 

 ningar efterbildades, låg det i sakens natur, att lagens bud fingo tills 

 vidare hvila, der de icke väl stämde öfverens med de faktiska förut- 

 sättningarne: detta har säkert förhållandet varit med flertalet af Sve- 

 riges städer. Dertill kommer, att lagens stadgar i flera fall voro tem- 

 ligen obestämda och lemnade fritt rum för lokala sedvänjors och andra 

 dylika mindre skiljaktigheters utbildning. Detta fortgick obehindradt 

 och utan särdeles kontroll från konungamaktens sida under 250 år, 

 och vi kunna sålunda väl förstå, att splittringen skulle vara ganska 

 stor, då slutligen 1618 en revision företogs, och de särskilta lagböc- 

 kerna skulle sammanjemkas, äfvensom vi kunna fatta Gustaf Adolfs 

 klagan, att lagen "blifvit förd utur sin rätte mening", hvilket han till— 

 skrifver "oförståndige afskrifvare och andre vrångvise menniskor" 3 ). I 

 brist på en kritisk och jemförande upplaga af St.L. kan man ej med 

 visshet uppgifva, huru vidt de särskilta städernas exemplar af den- 

 samma afvika från den ursprungliga : man kan dock sluta af de säkert 



o 



icke fullständiga "Åtskillnaderna" i 1665 års Folioupplaga 4 ) (till 

 hvilka vi återkomma i det följande), att det icke varit obetydligt. Att 



1) Siwers a. st. s. 353—9. 



2) Siwers a. st. s. 84, 86 m. fl., Winbom Diss. de Ulricrehanm Ups. 1782 p. 9. 



3) Gustaf Adolfs bekräftelse af St.L. 1618. 



4) Swerikes Rijkes Stadzlagh. Stockbolm hos len. Meurer 1665. 



