Bidrag till Svenska Stadsförfattningens Historia. 143 



döma af lydelsen i flera stadsprivilegier från 1400-talet skulle man 

 förmoda, att flera städer egde sina särskilta stadsrätter. Så talas 

 redan 1384 i ett K. bref om Norrköpings bok och stadsrätt 1 ), 1403 

 förunnas stadsrätt åt Wiborg, "äpter thy som stadzboglien j Upsalom 

 utwyser" 2 ), och 1444 åt Raumo med åtnjutande af den lag och rätt, 



o 



som de hafva i Abo 3 ), 1484 namnes "Arboga köpstadslag" 4 ) o. s. v. 5 ). 

 Alla dessa s. k. stadsrätter äro naturligtvis blott olika upplagor af 

 allm. St.L. 6 ). Benägenheten att splittra den senare i flera lokala lagar 

 förskrifver sig kanske till en del från beröringen med Danmark, der 

 alla betydligare städer egde sin särskilta rätt 7 ), samt från det Tyska 

 föreställningssättet, för hvilket en allmän stadslag var något alldeles 

 främmande. Bjärköarätten var för Sverige ett uppslag till ett liknande 

 rättssystem för våra städer, och utan tvifvel är det deras obetyd- 

 lighet, som föranledt tanken på en for dem alla gemensam lag. 

 Deras föga skiljaktiga uppkomstsätt och enahanda intressen underlät- 

 tade företaget. 



1) Stadens styrelse. 

 Vi hafva i det föregående undersökt de första spåren till en egen 

 kommunalstyrelse för städerna och funnit dessa häntyda dels på ett 

 inhemskt, dels på ett Tyskt (Liibskt) ursprung. Rättegångsväsendet 

 i städerna hade af naturliga skäl till en början antagit Svenska for- 

 mer och utbildat sig i analogi med landets, på samma sätt som de 

 förras lagar bildat sig efter det senares. Behofvet af en särskilt ad- 

 ministration infann sig dock snart, och mönstret för hennes inrättning 

 hämtades då naturligtvis från de i detta afseende fullt utvecklade 

 Nordtyska städerna, isynnerhet som beskaffenheten af den Svenska 

 domstolsnämnden icke gerna medgaf någon utbildning i administrativ 

 riktning. I Bjärköarätten efterbildades visserligen den Lubska rätten, 



1) Br. tryckt af Hertzman och Ringborg a. st. I, 29. 



2) Arwidsson Handl. Finl. Historia I, s. 9. 



3) Mellenius a. st. s. 9. — 1446 erhåller Lidköping sådan stadsrätt, "som andra 

 våra köpstäder hafva i Vestergötland", se Gilberg de Lidekopia Disp. Ups. 1 744 — 46. 



4) Lohman a. st. s. 32 , b. 



5) Stjernhöök i De Jure Sv. Goth.que vet. p. 20 och 113 tillägger Söderköping en 

 egen lagbok, som han sjelf sett. Af Södersten disp. de Sudercopia 1736 underrättas 

 man, att denna lagbok inledes med följande ord: "Her byrjas Sutherkopungs Lagboch", 

 samt bär årtalet 1380. Detta är blott ett ex. af St.L. jmfr Schlyters företal till Bj.R. 

 p. XXXVIII. — Hit hör berättelsen om Sigtuna urgamla lagbok, som enligt Prof. 

 Lundii uppgift vid en transport förkommit i Mälaren, se Hadorph föret. t. Björk.R. 



6) Dermed menas äfven någongång städernas privilegier. 



7) Se Kolderup Rosenvinge Sami. af gamle Danske Love V, s. 49 — 485. 



