144 C. T. Odhner. 



men deri förekomma dock flera spår af de Svenska domstolsformerna. 

 Efter denna tid blef det Tyska inflytandet så öfverflyglande och Stock- 

 holms exempel så afgörande, att hela stadsväsendet småningom ord- 

 nade sig derefter. På somliga ställen har dock förmodligen det gamla 

 rättegångssättet fortgått en tid i jembredd med den nya administrativa 

 myndigheten eller Rådet. En sådan administrativ och ordnande makt 

 har på de flesta ställen varit utgångspunkten för Rådets bildning, så 

 i Tyskland *), så äfven i Danmark 2 ). Härmed förenade sig helt na- 

 turligt en viss lägre politi-lagskipning, i det Rådet måste vaka öfver 

 stadens ordningar, mått, mål, vigt o. s. v. samt bestraffa förbrytelser 

 deremot. Dess jurisdiktion sträcktes allt längre, och under det allt— 

 jemt tilltagande Tyska inflytandet absorberades småningom det Svenska 

 elementet, så att, då allmänna St.L. utfärdades , det Tyska deri be- 

 höll fullständig seger, och Rådet framträdde med helt och hållet Tysk 

 organisation, för hvars närmare detaljer vi nedanföre skola redogöra. 



Detta är ett för Sverige ganska märkvärdigt resultat, om man 

 jemför förhållandet i grannländerna Danmark och Norge. Enligt Kö- 

 penhamns stadsrätt af 1294 hade visserligen Rådet en temligen vid- 

 sträckt jurisdiktion 3 ), men detta var dock ett alldeles isoleradt exem- 

 pel, ty ännu i Malmö och Lunds stadsrätter af 1360 och 1361 låg 

 den dömande makten helt och hållet i borgarnes händer, och Rådets 

 auktoritet var blott administrerande 4 ). Och äfven sedan Rådet till- 

 egnat sig den dömande makten, fortfor det gamla rättegångssättet vid 

 sidan af Rådets jurisdiktion isynnerhet i vissa kriminalsaker 5 ). Hvad 

 Norge beträffar, så omtalas i den nyare Bjarkörätten 12 Rådmän i 

 stadsdomstolen, men jemte dem en nämnd af 12 byamän 6 ): således 

 en något blandad organisation, der det Tyska elementet visserligen är 

 vida starkare än i Danmark, men ännu icke så rent framträdande 

 som i vår Stadslag. — Vi gå nu att redogöra för Stadsstyrelsens 

 närmare beskaffenhet, sådan han framträder i Stadslagen och sådan 

 han sedermera på denna grundval utvecklade sig. Vi hafva då först 

 att tala om stadskommunens offentliga representant, den egentlige vår- 

 daren och förvaltaren af stadens rätt 



1) Frensdorff a. st. s. 28. 



2) Kolderup Rosenvinge Dansk Retshistorie I, s. 103, 104. 



3) Kolderup Rosenvinge Sami. af gamle Danske Love V, p. 9, 112, 115. 



4) A. st. p. 68, 77, 79. 



5) Kolderup Rosenvinge Dansk Retshistorie T, s. 105. 



6) Munch a. st. IV, s. 571—2. 



