Bidrag till Svenska Stadsförfattningens Historia. 165 



sätta alla, som utan Konungens bref pockade på fri gästning och skjuts 

 i städerna * '. 



I sammanhang med Rådets nu anförda befogenhet står äfven 

 dess skyldighet att vaka öfver tukt och offentlig sedlighet inom staden, 

 ett fält, der Rådet var i tillfälle att betydligt utvidga sin myndighet 

 och äfven intränga på det enskilta lifvets område. Uppslaget härtill 

 var gifvet genom St.L., som innehåller den första detaljerade förord- 

 ning mot öfverflöd och lyx i mat och klädedrägt * 2 ), förmodligen till 

 största delen hämtad från Lubska rätten 3 ). Deri var noga bestämdt 

 antalet både af måltider och af "diskamåth" för hvarje särskilt slag 

 af gästabud, hvarvid dock Fogde och Råd egde makt att i någon 

 mån dispensera från lagens stränghet. I öfverensstämmelse med ti- 

 dens anda fortgingo de styrande i samma riktning, ehuru man hos 

 oss ej finner någon långt drifven luxus-reglementering hvarken från 

 kommunalmyndigheternas eller Konungamaktens sida, förr än under 

 Johan Til, hvilken konung utfärdade flera både allmänna och enskilta 

 stadgar till afstyrande af öfverdrifter i mat och kläder, i synnerhet för 

 Stockholm 4 ), till dess kring medlet af 1600-talet landet öfversväm- 

 mades af en stor mängd vidlyftiga och pedantiska förordningar i samma 

 syfte. För sedlighetens vidmakthållande egde ock Rådet enligt St.L. 

 makt att brännmärka med vissa yttre tecken i klädedrägt 5 ) o. a. d. 

 eller förvisa frän staden vanryktade personer 6 , samt enligt praxis i vissa 



1) Ett annat vanligt missbruk af Adel och Kon:s tjenare, der icke Rådets myn- 

 dighet förslog, utan Kon:s skydd vanligen måste anlitas, var att tvinga bj r amän]icii 

 till utborgande af varor och sedan uraktlåta betalningen. Så klaga Norrköpings bor- 

 gare 1595, att, då de neka dem kredit eller kräfva för borgadt gods "varda de med 

 sträng bestraffelse afspisadc och i deras egna hus samt köpestugor på förskranket med 

 käppar samt snidare-piskor på undertröjan ganska okristeligen slagne och marterade." 

 Sådant förbjudes strängeligen i Stockholms Priv. af 15 70 § 19, Linköpings af 1571: 

 ("ingen må med snurckan och pockan, hot eller undsägan truga sig till varor"). Jfr 

 Norrköpings Priv. af 1572 § 10. af 1609 § 11 (sådant skall straffas såsom våldsverk). 



2) GiftB. VII. 



3) Derpå häntyder åtminstone den föreskriften, att gästabudsvärden skulle efteråt 

 på Rådstugan inför Fogde och Borgm. svära, att han iakttagit stadgan, hvilket var 

 bruket i Liibeck, Hamburg, Wismar m. fl. Frensdorff s. 152. 



A) Se Kbr. till Sthm af 1589 om klädedrägt och gästabud; af 1585 om qvinn- 

 folks klädedrägt och brudars utpyntande, se Stiernman a. st. ss. 337, 354. 



5) T. ex. förbjuda rjvinnor att bära skarlakansmantel eller guld och bräm på 

 kläderna o. s. v. Sthms Tänkeböcker. 



6) GiftB. X, Dobbl. B.-Rådct brakade sedermera närmare qvalificera denna för- 

 visning: på vissa mils afstånd från staden, vid hals till görandes eller vid hudens mist- 

 ning, om han återkommer o. s. v. (Stockholms Tänkeböcker). 



