Bidrag till Svenska Stadsförfattningens Historia. 171 



komma. Sannolikt har man hos oss inskränkt sig till en och annan 

 förordning i processen samt för öfrigt ekonomi- och politi-bestämmelser. 

 Till det senare slaget höra skråförfattningar, byggnadsordningar *) 

 samt de flesta stadganden i de så kallade Burspråken. 



Dessa voro af Tyskt ursprung (Burspråken) och uppkommo i de 

 flesta Hansestäder kring medlet af 1300-talet. Som sjelfva namnet 

 antyder, voro de egentligen sammankomster mellan borgarne angående 

 kommunalärender 2 ), sedermera öfverflyttades benämningen på de vid 

 sådana tillfällen öfverenskomna stadgar, som sedvanligen af Rådet på- 

 lystes å bestämda tider af året. Af dessa stadgar voro en stor del 

 permanenta, nemligen de vigtigaste, som borde inpräglas i minnet och 

 derföre återkommo vid hvarje burspråk, hvartill lades de för hvarje 

 särskilt tillfälle af behofvet påkallade. När dessa burspråk först 

 brukades i Svenska städer, kunna vi ej uppgifva, ej heller hafva vi 

 funnit spår af namnet för någon annan stad än Stockholm. Der om- 

 talas burspråk från medlet af 1400-talet: från en liten utbyggnad 3 ) 

 på gamla Rådstugan (vid Stortorget) plägade Rådet 4 ) tilltala den 

 på torget församlade menigheten och afkunna påbud eller som det 

 hette "lysa burspråk." Detta skedde väl vanligen vid Valborgsmässan. 

 Ett ännu bibehållet burspråk af :{ % 1575, som äfven blifvit af Ko- 

 nungen bekräftadt 5 ) , innehåller en mängd korta rättssatser och påbud 

 rörande handel och näringar, ordning och politi m. m., sammandragne, 

 som det säges, ur lagen och Stockholms gamle statuter. Namnet för- 



1) Som redan är nämndt, började kring medlet af 1500-talet sådana utfärdas af 

 Konungen, isynnerhet för Stockholm. Enl. Christian II:s Ordinans af 1522 skulle i 

 de Danska städerna Rådet med Konungens Skultus ega att utfärda nya Statuter, som 

 dock blott för ett år gällde utan K. M:s stadfästelse : Colling de jure Sculteti p. 14. 



2) Kallades på Latin civiloquia. Strinnholm härleder ordet oriktigt af Baursprache 

 (Sammandrag af Sv. Hist. II. s. 782J, förmodl. med afseende på den utsträckning, 

 ordet sedermera fick hos oss, i det med burspråk menades de allmänna vid marknads- 

 tillfällen o. s. v. förekommande rådplägningarne. I denna betydelse tages ordet t. ex. 

 i Telge stadga af 1491, der sådane burspråk förbjudas. Hadorph Gambia Stadg. s. 

 68. Jfr dens. Bih. till R. Krön. s. 371. 



3) Som deraf fick namnet burspråket: Elers 1. c. I. s. 88. 



4) Äfven Regenterna brukade utlysa och hålla dylika burspråk, isynnerhet Stu- 

 rarne. 



5) Se Palmsch. Top. XV : Extract af någrc förnämlige puncter i lagen och Sthms 

 stads gamle statuter, hvilkc i förtiden årligen plägade på Burspråket blifva afläsna, 

 dem man aktar allom till rättelse uppslå i tolbodcn eller vågen, af K. Johan sam- 

 tyckte och confirmerade 3 % 1575. De börjas med följ. ord: "I Stockholms stad efter 

 gambluin stadga lyses här burspråk." 



