Bidrag till Svenska Stadsförfattningens Historia. 175 



Rådet utgjorde icke någon strängt sluten domstol: i fall af behof 

 kunde Rådmännen ersättas af någre tillkallade byamän l ), ett nytt 

 drag, som påminner om landsrätten. I några städer funnos till och med 

 särskilt valde Rådmans-suppleanter eller s. k. Bisittare, som inträdde 

 vid de ordinarie ledamöternas frånvaro 2 ). Andtligen var det i som- 

 liga städer gammal sed, hvilket ock påbjöds vid plikt, att hela bor- 

 gerskapet skulle infinna sig alla rättegångsdagar å Rådstugan 3 ), sanno- 

 likt till föga båtnad för rättsskipningen. Något bestämdt antal när- 

 varande ledamöter erfordrades icke för fullsuten rätt: af T.B. befin- 

 nes, att stundom blott Borgmästarne med en eller två Rådmän hållit 

 rättegång. 



Beträffande omfånget af Rådsdomstolens befogenhet egde han att 

 upptaga och afdöma dels i första instansen instämde, dels från under- 

 rätten appellerade civil och kriminalmål i de få städer, der sådana 

 underrätter funnos. Vissa högmålsbrott såsom uppror och afvog sköld, 

 voro förbehållna till Konungens nämnd 4 ); angående lasteligt tal om 

 Konungen eller hans Råd stod det Rådstufvurätten fritt att afdöma 

 målet eller skjuta det under Konungen 5 ). Enligt Johan III:s bref till 

 Sthm ,8 /, 1573 skulle den föreskriften iakttagas med alla högmåls- 

 saker, att Borgm. och Råd '"skulle sig hos K. M. förvetta, förr än de 

 läte domen gå i fullbordan" 6 ). Jurisdiktionen utsträcktes i detta fall 

 genom Regeringens befallning 1593, att Borgm. och Råd icke skulle 

 understa sig skjuta några ärender odömda ifrån sig under högre rätt 7 ). 

 Undantag förekommo naturligtvis äfven i följd af fora privilegiata 8 ). 



1) Jmfr St.L. ltådstB. II, § 1, med Arnells Auni. — Strengnäs Tänkeb. enligt 

 Tollsstorp Beskr. om Södermanland II, s. 80; Enköpings T.B. i Sv. Hofr. Ark. 



2) Så i Hernösand och Hudiksvall enl. T.B. i Sv. Hofr. Ark. 



3) I några småstäder, såsom Strengnäs, Thorshälla: T.B. i Sv. H. Ark. 



4) HögmlB. VI, VH. 



5) KgB. VIII. 



6) Palmsch. Top. V. Jmfr Carl IX:s Patent om sakören 1609 CSchmedeman 

 a. st. s. 130). 



7) Hertig Carls Patent om åtskilliga mål 20 / 3 1593 § 2 (Schmedeman s. 104). 



8) Se t. ex. Adel. Priv. af 1569, Rätteg. Ordin, af 1614 § 14, Adel. Priv. af 

 1617 §16. — Här torde vara stället att omnämna den jus asyli, som en del kyrkor 

 och kloster i städerna innehade under Katholska tiden och som ofta gaf anledning 

 till tvist med de verldsliga myndigheterna, då dessa stundom måste med våld ur klost- 

 ren uttaga mandråpare o. a. d. Derföre stadgades i 1436 års Priv., att förrädare och 

 de som med "föracht" (uppsåt) dräpa någon ej skola njuta skydd i kyrkor och kloster. 

 Detta öfverträddes af Gråbrödraklostret 1486, som derföre miste sin asylrätt, men åter- 

 fick honom 1498 mot afgifvande af en särskilt förbindelse. Sthms. T.B. 



