Bidrag till Svenska Stadsförfattningens Historia. 187 



bådas utveckling framträdde nya olikheter. De Tyska städerna utbil- 

 dade sig i motsats och strid mot andra samhällskrafter och blefvo 

 derföre nödsakade att jemte ständigt öppnadt tillträde för enskilta nya 

 medlemmar strängt isolera sig från nyssnämnda krafter såsom helheter 

 betraktade. Sådane voro den öfverherrliga myndigheten, adeln och 

 presterna. Huru de Tyska städerna befriade sig från den förstnämn- 

 das direkta inflytande, hafva vi nämnt; äfven mot de senare intogo de 

 en strängt sluten hållning och sträfvade att bibehålla stadsväsendet 

 rent och oblandadt af främmande tillsatser. Så hafva de Lubska och 

 Hamburgska rätterna uppställt följande energiska rättssats: ingen rid- 

 dare skall bo inom stadens weichbild 1 ). Likaledes funnos garantier 

 mot presterskapets intrång. De Svenska städerna hade deremot upp- 

 vuxit ur fredliga förhållanden under Konungamaktens hägn och ur lands- 

 rättens sköte; ehuru det borgerliga elementet af naturliga skäl der 

 herrskade så godt som uteslutande, fanns dock till en början för dem 

 intet skäl att omgifva sig med stränga skrankor och skarpt begränsa 

 sig mot de andra klasserna, hvarföre äfven dessa snart i skydd af sina 

 privilegier började inflytta och njuta af borgarnes förmåner utan att 

 underkasta sig deras skyldigheter. Häraf uppväxte en långvarig strid 

 mellan de olika elementerna i städerna, ur hvilken det borgerliga slutligen 

 framgick segrande. - Således finna vi i Tyskland de mest olikartade 

 elementer for sitt rättsskydd sammanslutna till en strängt begränsad 

 kommunalenhet, i Sverige en likformig befolkning förenad på samma 

 lokal för vissa gemensamma ändamål, i början utan behof af exklusiva 

 rättigheter och derföre öppen för främmande elementers inblandning. 



Förhållandet ändrades snart för de Svenska städerna med adliga 

 Frälsets inrättande. Redan Torkel Knutsson synes efter de Nordtyska 

 städernas förebild hafva förbjudit allt frälse i städerna 2 ), men detta har 

 visserligen icke blifvit efterlefdt, och Frälset gick par la force des choses 

 omotståndligt framåt. Ar 1335 hör man frän Upsala, att adel och 

 och prester på sina köpta gårdar fritogo hvarjehanda näringsidkare 

 från stadens kronoutskylder. Detta förbjudes, och det förklaras, att 

 alla stadsinnevånare, såvidt de idkade handel med de öfriga byamän- 

 nen, skulle deltaga i nämnda skatter 3 ). Häraf finner man, att de nä- 

 ringsidkande i några städer redan såsom de egentliga byamännen be- 

 gynt skilja sig från alla som icke drefvo borgerliga yrken. Frälsets 



1) Frensdorff a. st. s. 191, Hcgel a. st. II, s. 451. 



2) Enl. ett gammalt register å Sthms Rhs.Ark. 



3) Dipl. Sv. 3126. Jmfr för:fs Bidr. till Sv. städ:s etc. s. 23. 



