188 C. T. Odhner. 



skattefrihet synes dock, att döma af enskilta bref, ej hafva varit ut- 

 sträckt äfven till kommunal-utskylder, t. ex. skottet *), hvilket i bör- 

 jan af 1300-talet började från Tyskland öfverflyttas på våra städer 2 ). 

 Detta är noga att märka, ty det fastliölls länge såsom en grundsats 

 inom hithörande beskattningsförhållanden. 



Vi hafva på ett annat ställe 3 ) sökt närmare redogöra för St.L:s 

 bestämmelser angående burskaps 4 ) vinnande och hafva blott några få 

 anmärkningar att tillägga. Städernas innevånare voro enligt St.L. af 

 två hufvudklasser: byamän och gäster 5 ). De senare eller alla främ- 

 mande näringsidkare voro i sina rättsförhållanden underkastade flera 

 inskränkningar: så voro de ställde i ett visst klientelt förhållande 

 till de borgare, hos hvilka de bodde, vidare fingo de hos oss, liksom 

 i Liibeck, blott i vissa brottmål uppträda som vittnen 6 ) o. s. v., oak- 

 tadt de i motsats till förhållandet i Lubeck för sitt gods voro under- 

 kastade kommunalafgifter (skottet) 7 ). Byamännen i ordets vidsträck- 

 tare betydelse synas efter St.L. kunna fördelas i flera klasser, ehuru 

 de icke uttryckligen der framstå såsom sådane. Den högsta klassen, 

 innefattande de egentliga, sjelfständiga byamännen, utgjordes dels af 

 sådane näringsidkare, som vunnit burskap efter alla i St.L. KgB. XV 

 in pr. föreskrifna villkor, dels af dem, som genom arf, köp eller gifte 

 blifvit innehafvare af någon stadens fastighet och såsom sådane ansågos 

 fria från burskapsafgiften. Att St.L. i senare händelsen förut- 

 sätter ett visst borgerligt yrke såsom dermed förenadt, följer dels af 

 hans allmänna tendens och uttryckssätt, dels af de historiska förut- 

 sättningarne för honom och de faktiska förhållandena, enligt hvilka 

 ännu icke funnos några sådana medelklasser, som i en senare tid valt 

 sin bostad i städerna utan att idka borgerlig näring. Den andra 



1) Handl. rör. Skand. Hist. XXXII, s. 373: Bref till Jönköping. 



2) Någon motsvarig kommunalafgift har väl funnits längre tillbaka, ehuru för- 

 modligen af mer tillfällig natur. Både beskattningssättet och namnet af skott har dock 

 kommit från Tyskland, der det kallades "schot" och på Latin collecta. 



3) Se Förf:s Bidrag etc. ss. 26—28. 



4) Ordet är af Tyskt ursprung: jus civium quod dicitur burscap, heter det i in- 

 ledn. till borgarelistan i Bremen 1289, Frensdorff s. 193, n. — Kallades hos oss ofta 

 borgerskap, burgskap. 



5) Benämningen gäxt, som förekommer redan i Bjärköarätten (38 § 3) i motsats 

 till bymaber, var äfven kommen från Tyskland, se. Frensdorff s. 191. 



6) Enl. 1570 års Statuter § 15 skulle vid utlänningars mål till bevisning använ- 

 das halfpartcn utlänningar. 



7) KgB. XIX. 



