190 C. T. Odhner. 



vidare kommit i fara, då de Svenska köpmännen i allmänhet stodo 

 på en alltför låg ståndpunkt, för att kunna utöfva någon despotism. 



Vi hafva ofvan sökt närmare fixera St.L:s obestämda stadganden 

 angående borgerlig rättighet och visa hvad som naturligen ligger till 

 grund för dem. Att St.L. icke på något sätt omnämner eller söker 

 reglera det i städerna inträngande frälsets förhållanden och rättigheter, 

 måste väcka förvåning, då man vet, att förvecklingar deraf redan 

 uppstått. Kanske får det tillskrifvas vederbörandes skygghet att vid- 

 röra en synnerligen vid dåvarande tidpunkt ömtålig fråga och fruktan 

 för en dylik kollision, som egt rum vid Landslagens utfärdande. Saken 

 lemnades öppen och föranledde derföre i framtiden svåra strider. Att 

 sjelfva tanken på nödvändigheten att gifva städerna en mera sluten 

 ställning och skyddad existens ej varit främmande för lagstiftarne, vi- 

 sar sig af deras omsorg att från städerna utestänga medlemmar af 

 andra kommuner J ). Vi hafva förut omnämnt landtmäns och gästers 

 inskränkta rättigheter; äfven borgare voro isynnerhet i afseende på fastig- 

 hetsförvärf underkastade flera kontroller, ty hvarje Byamans son eller sven 

 som genom köp eller arf kommit i besittning af fastighet i någon stad, var 

 skyldig att inom natt och år inflytta eller ock sälja densamma, hvilket 

 äfven gällde for utländingar, som blifvit gårdsegare 2 ). Något bestämdt 

 förbud mot innehafvande af samtidigt burskap i flera inrikes städer, 

 fanns i St.L. icke, men väl mot delaktighet i vederläggningar på flera 

 ställen 3 ). Ett sådant förbud utfärdades dock 1436 i Stockholms 

 priv. 4 ) af nämnde år, hvilket bekräftades genom priv. 1529, men 

 upphäfdes genom 1563 års priv. § 27 med villkor, att skatt och 

 tunga utgjordes på alla ställena 5 ). Deremot upplifvades ofta St.L:s 

 förbud för Svenska borgare att innehafva burskap i utländska städer 6 ). 



Då vi nu gå att taga en öfversigt af ofvanämnda frågas utveckling 

 under följande tider, vilja vi först betrakta borgarnes inbördes förhål- 

 lande, sedan deras ställning till de öfriga samhällsklasserna, isynnerhet 



1) Det är dock sitt märka, det de hithörande stadg. lära saknas i de äldsta cx- 

 empl. af St.L., se 1665 års uppl. fol. 61. 



2) KgB. XV, §§ 7-9. 



3) KgB. XV, § 6. 



4) Vid 40 mark samt godset, som handlas med, "Herskapeno i staden till tve- 

 skiptes". 



5) Jmfr Priv. för Linköping V 12 1571 (Ryding de Lineop. s. 31); Priv. f. Norr- 

 köping 18 /„ 1609 § 7, för Nylödöse 1573 § 20. 



6) Så 1563, Stat. af 1570 § 16, Priv. f. Nylödöse 1573 § 16. 



