106 C. T. Odhner. 



Emellertid kunde det icke fela, att ju stora olägenheter på 

 vissa ställen skulle blifva följden af dessa folkförsamlingar i massa: 

 i de större städerna kunde dervid icke undvikas de oordningar och 

 tumultuariska uppträden, som äro oskiljaktiga från sammanrafsade och 

 orepresenterade folkhopar, der alla anse sig lika berättigade att afgöra 

 frågan, men ingen erkänner sin skyldighet att granska och göra sig 

 redo för densamma. Det ligger derföre i sakens natur, att redan ti- 

 digt försök skulle förekomma att genom ett fåtal bestämda och an- 

 svariga personer ersätta en larmande och oåtkomlig folkhop. En så- 

 dan representation kan på sätt och vis anses ligga i de många em- 

 betsmän, som ur Byamännens krets utsagos till Rådets biträde. Men 

 mera egentligt kan man anse fröna till en sådan ligga i den procedur, 

 som St.L. föreskrifver vid skottets upptagande. Då skulle nemligen 

 några män "aff Allmoganum tiltakas skuth att läggia" och "förskuth 

 lijka." Ur detta stadgande bildade sig enligt praxis i olika städer 

 olika organisationer, hvilka slutligen, på några ställen i samverkan 

 med andra förhållanden och stundom efter utländska förebilder, gifvit 

 upphof åt den inrättning, som numera i våra städer kallas de Äl- 

 stes Råd. 



En dylik organisation uppstår snart af sig sjelf i hvarje kommun, 

 som utvecklar sig normalt, då befolkningen tillvexer och ärendena 

 mångfaldigas, då man finner olämpligheten och- ofruktbarheten af de 

 ofvan skildrade oordnade sammankomsterna. Liksom all representa- 

 tion förutsätter densamma en viss högre ståndpunkt och mer utveck- 

 lad allmän-anda. Benämningen de Äldste (som för öfrigt ej förekom- 

 mer i våra städer förr än kring medlet af 1600-talet) är, liksom så 

 mycket annat, hämtad från de Liibska städerna. I Liibeck nämnas 

 första gången 1265 de s. k. majores sive seniores vid Consulernas sida 

 i vissa vigtigare frågor, och förekomma sedan i Liibeck och andra 

 Nord-Tyska städer framgent under olika benämningar: jurati, pru- 

 dentes, discreti, de Wittigsten o. s. v. Dessa utskott af stadens me- 

 nighet voro från början tillfälliga och utgjordes egentligen af de inflytelse- 

 rikaste borgarne, som Rådet fann för godt att tillkalla för vissa ärenden. 

 Småningom stadgade sig praxis och framkallade bestämda grundsatser 

 och former för dessa utskotts verksamhet J ). Vi kunna ej med viss- 

 het uppgifva, om denna organisation blifvit under Medeltiden efterbil- 

 dad i någon Svensk stad: troligt nog är väl, att det skett i Stock- 

 holm, åtminstone finner man 1494 Rådet sekunderadt af 24 gode män 



1) Frensdovff a. st. s. 200 ff. 



