Artur Bofill i Poch 43 



noves, Moncada, Papiol, Cervelló, Girona, Camprodon i 

 Seu d'Urgell; falgueres del carbonifer d'Ogasa; Ceratites del 

 Müschelkalk de la estació d'Olesa; cretaci del Montsech, Car- 

 bonills (Pirineu Gironí), Sant Julià de Cerdanyola, Fígols, 

 i Marmellà; numulític dels diferents jasciments que caracte- 

 risan la extensíssima faixa que atravessa la part central de 

 Catalunva, entre altres una sèrie verament notable de Cas- 

 telloli prop de Igualada; miocé de Montjuïc i Sant Pau d'Or- 

 dal; pliocé de Castellbisbal, Papiol, sub-sol de Barcelona, 

 Empurdà, etc. , etc. 



La mort ben prematura del esmentat vocal Mossèn Nor- 

 bert Font i Sagué, qui formà part de la Junta Municipal 

 dés de la seva fundació en 1906 a 26 d'Abril de 1910 en que 

 passà a una vida millor, fou per a la Junta i per als serveis 

 Històric-Naturals a la seva cura encomanats, una pèrdua en 

 molt temps irreparable. 



Mes no per això decaigueren les iniciatives de la Junta, 

 sinó que tenint en compte les moltes seccions a que devia 

 atendre, optà per aplicar alternativament el seu esforç en 

 cada una d'elles. 1 aixís s'adquirí una collecció complerta de 

 preparacions microscòpiques de roques de Catalunya, ele- 

 ment de consulta dels més essencials del Museu; se reorga- 

 nitzà, classificà i catalogà la secció dels minerals, publicant 

 el contingent en una memòria apart que ocupa 88 planes; 

 se inicià la formació de grups biològics d'ocells en el medi 

 en que viuen, detallant els beneficis o danys que reporten a 

 l'agricultura, segons les espècies; se instalaren preparacions 

 especials, representant a diferents organismes en llurs diver- 

 ses fases d'evolució i desenrotllo, com són la rata, pollet, cranc 

 de riu, cuc de seda, formiga, granota, cargol, sangonera, 

 etc, etc; i per fi començà a formar-se l'Herbari de Catalunya, 

 base del futur Museu Botànic, en el que treballà amb la seva 



